Zdravje in sreča

Skrivnosti, ki bodo spremenile naše življenje

Mark Finley

Peter Landless

Contents

Uvod

1. Ustvarjeni za nekaj boljšega

2. Prehrana za vse življenje

3. Ali smo ogroženi?

4. V dobri formi

5. Zdravi odnosi

6. Smo to, kar mislimo

7. Upanje onkraj depresije

8. Svobodni

9. Okrevanje

10. Počitek

11. Zdravilna moč vere

Zaključek

Sodelavci in svetovalci

Opombe

Naslov izvirnika: Health and Wellness: Secrets That Will Change Your Life, Mark Finley in Peter Landless

Prevod: Zvonko Virtič

Lektura: Mojca Pipan

Izdaja: Prva elektronska izdaja

Leto izida: 2020

Cena: 2,5 €

Copyright © 2014 by Review and Herald® Publishing Association

Vse pravice pridržane. Noben del te knjige se ne sme prepisati, preslikati ali ponatisniti (elektronsko, mehansko, s fotokopiranjem, slikanjem, skeniranjem in podobno), z izjemo kratkih povzetkov in kritičnih recenzij ali člankov, brez predhodnega pisnega dovoljenja izdajatelja.

Če ni označeno drugače, so svetopisemska besedila vzeta iz Standardnega prevoda Svetega pisma. Copyright © Društvo Svetopisemska družba Slovenije 1996, z dovoljenjem. Vse pravice pridržane.

Način dostopa (URL): https://zalozba-logos.si/izdelek/zdravje-in-sreca-e

Kataložni zapis o publikaciji (CIP) pripravili v Narodni in univerzitetni knjižnici v Ljubljani

COBISS.SI-ID=304958976

ISBN 978-961-94893-4-5 (mobi)

Uvod

Na seznamu stotih najdlje živečih ljudi v zadnjih letih na svetu so ljudje stari od 113 do 122 let.[1] Na začetku leta 2014 jih je živelo le še šest, vendar se lahko v prihodnosti pojavijo mnogi drugi. Zdravstvo obljublja, da bo v nekaj desetletjih znatno zvišalo pričakovano življenjsko dobo. Do tedaj lahko sami poskrbimo, da bi živeli dlje in bolje. Medtem ko raziskave dvojčkov kažejo, da je od 20 do 30 odstotkov človekove življenjske dobe povezane z genetiko, številne druge raziskave potrjujejo, da je dolžina življenja v veliki meri odvisna od življenjskega sloga.[2]

Sodobna medicina razvija tehnike za izboljšanje človekovega zdravja. Vendar nihče, ki pozna statistiko, ne more trditi, da je vojna že dobljena. Iskanje zdravja je vsakodnevni izziv za vse upravne sisteme in vsakega posameznika. Za ljubitelje številk je tu nekaj dejstev:

- Ocenjena vrednost svetovnega tržišča celotne zdravstvene oskrbe za leto 2015 znaša 3 milijarde dolarjev, kar uvršča zdravstveno industrijo med največje sektorje svetovne ekonomije. V večini razvitih držav porabijo za zdravstvo več kot 10 odstotkov bruto domačega proizvoda.

- Svetovni farmacevtski trg je letno vreden več kot 300 milijard dolarjev. Deset največjih tovarn zdravil (šest v Združenih državah Amerike in štiri v Evropi) ima letni promet čez 10 milijard dolarjev z zaslužkom približno 30 odstotkov. Po drugi strani lahko stroški razvoja enega samega zdravila presegajo 1,3 milijarde dolarjev.[3]

- Po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije je bilo leta 2006 na svetu čez 59 milijonov zdravstvenih delavcev, med njimi 9,2 milijona zdravnikov, 19,4 milijona medicinskih sester in babic, 1,9 milijona zobozdravnikov in drugega zobozdravstvenega osebja, 2,6 milijona farmacevtov in drugega farmacevtskega osebja ter čez 1,3 milijona zdravstvenih uslužbencev v javnem zdravstvu. Te številke so danes še višje. Pa vendar je že takrat primanjkovalo več kakor 4 milijone zdravnikov, medicinskih sester, babic in drugih.[4]

- Nepotrebno trpljenje je še vedno velika svetovna težava, saj je danes zdravil za lajšanje bolečin deležna le ena od desetih oseb.[5]

- Po podatkih študije, opravljene na Univerzi Georgetown, menijo, da bo samo v ZDA zaradi povečanih zahtev zdravstvena industrija do leta 2020 morala ustvariti 5,6 milijona novih služb za zadovoljitev rastočih zahtev.[6]

- Eden večjih izzivov danes je staranje prebivalstva. Svetovno prebivalstvo se stara. Predvidevajo, da bo do leta 2050 odstotek ljudi, starejših od 60 let, narastel s sedanjih 21 na 32 odstotkov v razvitih državah in z 8 odstotkov na 20 odstotkov v državah v razvoju.[7]

O zdravju sanjajo tako revni kakor bogati. “Ko sem bil stažist v bolnišnici Johns Hopkins,” poroča dr. Ben Carson, znani nevrokirurg, “je name naredil vtis profil bolnikov, ki sem jih videl na oddelku. Tu je bilo veliko voditeljev držav, članov kraljevih družin in direktorjev številnih velikih organizacij. Mnogi med njimi so umirali zaradi strašnih bolezni in bi se z veseljem odrekli kakršnemu koli nazivu in vsemu denarju, da bi le bili zdravi. To izpostavi stvari, ki so resnično pomembne v življenju.”

Pravzaprav brez zdravja večina drugih stvari sploh ni tako pomembnih. Zato moramo biti še posebno pozorni na ohranjanje dobrega zdravja, ne pa se začeti ukvarjati z njim šele, ko gre kaj narobe. Ko govorimo o zdravju, ne smemo misliti samo na telesno plat, temveč prav tako na duševno in duhovno. Naša dolžnost je uskladiti vse te vidike v našem osebnem življenju in v življenju bližnjih. “Kot zdravnik sem bil velikokrat priča veselju ob vrnitvi telesnega in čustvenega zdravja,” razkriva dr. Carson, “vendar je to malenkost v primerjavi z možno večno srečo, ki je povezana z duhovnim zdravjem.”

Svet je postal tako zapleten, nevaren in bolan prostor, da so dobre odločitve postale pomembnejše kakor sploh kdaj prej. Zmanjšati ali preprečiti težave je najboljši način za bolj varno in izpolnjeno življenje. Namen te knjige je pomagati ljudem izboljšati kakovost življenja.

Najverjetneje smo jo začeli brati, ker si želimo živeti dlje, bolj zdravo in srečno. To je hvale vreden cilj, saj smo bili ustvarjeni za večno življenje. Če bomo upoštevali načela in predstavljene nasvete, se bomo lahko približali idealu. Zaslužimo si živeti dobro in biti srečni.

Poleg tega smo vredni veliko več, kakor se zdi na prvi pogled. Vzemimo za primer človeško telo. Ko raziskovalci seštejejo vrednost kemičnih sestavin našega telesa, lahko zaključijo, da nismo veliko vredni. Vendar celo revija Wired ocenjuje, da smo, če bi upoštevali vrednost našega srca, pljuč, ledvic, DNK in kostnega mozga, kot posameznik vredni neverjetnih 45 milijonov evrov.

Kot razumna človeška bitja z neverjetno sposobnostjo ljubiti in okusiti največje življenjske radosti smo vredni veliko več kakor 45 milijonov, in o tem govori ta knjiga. Stopamo na pot odkritja, ki nam lahko spremeni življenje. Načela in praktični nasveti za boljše življenje v vsakem poglavju lahko spremenijo kakovost našega življenja. Lahko živimo bolj polno in doživimo večje veselje.

Ko beremo knjigo in razmišljamo o osebnem zdravju, bomo prišli do spoznanja, da bomo za največje možno zadovoljstvo v življenju morali narediti nekaj pozitivnih korakov. Začnimo z majhnimi koraki in se ne obremenjujmo s številnimi spremembami. Na primer: Ko bomo več telovadili ali zmanjšali vnos sladkorja ali predelane hrane ali pa več počivali, bomo vse bolj odločni in naša sposobnost za boljše izbire se bo povečala.

Dobro zdravje je stanje, ki si ga vsi želimo, vendar žal mnogi dojamejo njegovo vrednost šele, ko ga izgubijo! Tu imamo priložnost natančno oceniti svoje zdravje in življenjski slog, ne pa samo brezglavo sprejeti nekaj odločitev, ki bodo hitro zbledele. Ali se nam zdi, da smo na vseh področjih življenja deležni le najboljšega? Ali smo pred kratkim premišljevali o svojem celotnem zdravju, vključno s telesnim, duševnim, družbenim in duhovnim vidikom?

Morda smo prepričani, da imamo dobre navade, ko gre za hrano, delo in spanje. Vendar ali resnično uživamo kakovostno življenje? Ali smo že kdaj pomislili, da je v življenju še kaj več kakor to, kar trenutno doživljamo?

Zdravstveni napredek

V dvajsetem stoletju je medicinska znanost zelo napredovala v izboljšanju dobrega zdravja z rastjo razumevanja fiziologije in poteka bolezni. Ukrepi javnega zdravstva, ki so izboljšali higienske razmere, odpadne vode in oskrbo s čisto vodo, so pozitivno vplivali tako na kakovost kakor na dolžino življenja milijonov. Posledici cepljenja in imunizacije – stroškovno eden najbolj učinkovitih načinov preprečevanja nalezljivih bolezni – sta izkoreninjenje črnih koz ob koncu dvajsetega stoletja in precejšnji upad uničujočega delovanja otroške paralize in davice. Prijavljanje primerov ošpic, mumpsa, rdečk, tetanusa in davice je zaradi imunizacije upadlo za 90 odstotkov.

Nalezljive bolezni – tiste, ki se širijo z bakterijami, virusi, glivično in s paraziti (na primer tuberkuloza, malarija in zlatenica) – še naprej povzročajo znatne težave po vsem svetu. Ocenjujejo, da sta samo HIV in AIDS v letu 2011 terjala življenja 1,7 milijona ljudi. Vendar ne gre podcenjevati izrednih uspehov zdravstvene nege.

Na žalost ima takšen napredek medicine tudi drugo plat. Ko so se vlade in strokovnjaki za javno zdravstvo osredotočali na zdravljenje, nadziranje ali izkoreninjenje nalezljivih (ali kužnih) bolezni, so nenalezljive bolezni oziroma tiste, povezane z življenjskim slogom, zelo porasle. Danes so se nenalezljive bolezni ustalile v vseh družbah sveta – v razvitih državah, kakor tudi v tistih v razvoju, med bogatimi in revnimi. Večinoma so povezane z življenjskim slogom in predstavljajo veliko grožnjo našemu zdravju, sreči in dolgemu življenju. Zelo verjetno je, da je kdo od vaših bližnjih umrl zaradi raka, srčno-žilnih bolezni, infarkta, sladkorne bolezni ali kroničnih respiratornih bolezni.

Katera je vaša zdravstvena težava?

Mogoče smo se vse do sedaj počutili dobro, ker ne kadimo in ne pijemo. Kaj pa naša prehrana in vnos soli? Hrana, ki jo izberemo in zaužijemo, v veliki meri povzroča različne nenalezljive bolezni. Vsaj 40 odstotkov vseh smrti od teh bolezni je posledica hrane z visokim odstotkom nasičenih maščob in trans maščob, soli in sladkorja (in rafiniranih ogljikovih hidratov). Ali izbiramo hrano modro in pozorno, se osredotočamo na raznolikost in dobro hranilnost v okviru svojih sredstev? Preprosto zmanjšanje uporabe soli, količinsko zmanjšanje obrokov ter uživanje več sadja in zelenjave lahko naredijo precejšnjo razliko za naše zdravje. Če imamo radi hitro prehrano, neredne obroke, preveč soli, velike količine maščob, bel kruh, testenine, bel riž in rafinirani sladkor ali obilne porcije, se zavedajmo, da je lahko življenje veliko boljše, in prav zato je ta knjiga namenjena tudi nam.

Za boljše življenje je seveda treba vsak dan telovaditi. Mogoče bomo rekli: “Saj vstanem s fotelja, ko grem po prigrizke med televizijskimi reklamami, poleg tega pa prehodim 30 metrov od najbližjega parkirnega prostora do trgovine.” Toda ali redno telovadimo?

Zdravstveni delavci nas spodbujajo, da bi dnevno naredili od 5 do 8 kilometrov! Morali bi biti dnevno telesno dejavni vsaj 30 minut, da bi naše čudovito telo lahko delovalo najbolje. Če se nam zdi, da smo prezaposleni in nimamo dovolj časa za telovadbo, vseeno pa si resnično želimo začeti redno telovaditi, berimo naprej.

Kaj pa naši medosebni odnosi? Ali imamo prijatelje, za katere nam je mar, mlajše ljudi, katerim smo mentor, in posameznike, ki jim pomagamo? Medsebojna podpora in povezanost z Bogom in drugimi sta prav tako zdravilni! Morda imamo s kom uničene odnose, ki jih je treba urediti. Berimo naprej. Bog ima za nas načrt, ki je veliko boljši, kot si lahko predstavljamo.

Ali smo srečni? Ali se zjutraj zbujamo s ciljem, hodimo z lahkotnim korakom in smo nasmejani? Ali pa je življenje postalo obremenjujoče? Ali smo zaskrbljeni in obupani? Ali je prihodnost videti pusta? Ali se borimo z nesmiselnostjo, neuspehom ali s porazom? Medtem ko raziskujemo znanstvena dejstva in odkrivamo splošno uporabne principe življenje spreminjajočega Svetega pisma, bomo spoznali, da so možnosti za srečo resnične.

Lahko vam zagotovimo, da nas bodo razočaranja, bolečine in nadloge občasno prizadeli, ker živimo v grešnem svetu. Vendar je Bog večji od preizkušenj, večji od naših težav in močnejši od naših izzivov. Res da smo slabotni, vendar je On močan. Bog je naše zagotovilo, ko se srečamo z negotovostjo. Če nam grozi, da nas bo preplavil občutek krivde, je On lahko naš mir. On je naša modrost, ko se zavemo, da smo zbegani. Ko smo ujeti v verige na videz nepremagljivih navad, je On pripravljen ponuditi nadnaravno moč, da nas osvobodi. Kadar smo osamljeni, je On vedno blizu nas.

Kadar koli se soočimo s hromečo zaskrbljenostjo in z neustavljivim strahom, Božja beseda še vedno govori našemu srcu: “Pridite k meni vsi, ki ste utrujeni in obteženi, in jaz vam bom dal počitek.” (Matej 11,28.) Ko se nam življenjska bremena zdijo nepremagljiva, nas On spodbuja: “Vso svojo skrb vrzite nanj, saj on skrbi za vas!” (1. Petrovo pismo 5,7.) Kadar je prihodnost videti negotova, nas On spominja: “Ne boj se, saj sem s teboj, nikar se plaho ne oziraj, saj sem jaz tvoj Bog. Okrepil te bom in ti pomagal, podpiral te bom z desnico svoje pravičnosti.” (Izaija 41,10.)

V Bogu bomo našli počitek in upanje za prihodnost. Naš ljubeči nebeški Oče nam je dal smernice in navodila o tem, kako doseči zdravje in srečo – sedaj in v prihodnosti, celo v večnosti! Rojeni smo bili za veliko več kot le za boj skozi nekaj desetletij in zatem smrt. Bog je načrtoval za nas obilno življenje danes, jutri in vedno.

Gospod ima osupljiv načrt za naše življenje. Osebno se zavzema za nas in si želi, da živimo polno življenje. Hrepeni, da doživimo brezmejno radost. Pravzaprav je Jezus rekel: “Jaz sem prišel, da bi imeli življenje in ga imeli v obilju.” (Janez 10,10.) Nebeški načrt za nas je celovito življenje – telesno, duševno, čustveno in duhovno.

Vsako poglavje v tej knjigi je pustolovščina v smeri boljšega življenja. Ko bomo udejanjali ta načela, bomo opazili pozitivne spremembe. Nekatere od koristi naših zdravih odločitev bodo skoraj takojšnje, vendar bomo večino opazili postopoma. Ne odnehajmo prehitro. Vztrajajmo pri pozitivnih odločitvah in kmalu bomo presenečeni nad tem, kaj se dogaja v našem življenju.

Ljubeči Bog nas je ustvaril s sposobnostjo izbire. Naša volja, vodilna sila globoko v naši naravi, ki nam omogoča odločati, kako razmišljamo, telesne navade, ki jih razvijamo, in duhovne odločitve, ki jih sprejemamo, so mogočna sila v spreminjanju življenjskega sloga. Novejše medicinske raziskave se vse bolj nagibajo v smer, da je – kljub genetiki, ki igra vlogo v določanju stanja našega dobrega počutja in splošnega zdravja – naša izbira veliko pomembnejši in vplivnejši dejavnik. Naše zdravje ni preprosto stvar naključja. Zelo je povezano z našimi vsakodnevnimi odločitvami.

Ko se pozitivno odločamo, nam pride Sveti Duh na pomoč, da nas usposobi te odločitve udejanjiti. Pri tem nam lahko pomaga vsa moč nebes. Naša volja je lahko oslabljena zaradi napačnih odločitev, vendar ni nikoli prepozno za bolj zdravo življenje. Lahko prevzamemo nadzor nad svojim življenjem in zdravjem. Spremembe se vedno začnejo z odločitvijo, ko dojamemo, da nismo zgolj žrtve okoliščin, temveč da imamo svobodo prevzeti odgovornost za lastno zdravje in srečo. Če se bomo odločili sprejeti tukaj podane predloge, bomo brez dvoma doživeli boljšo kakovost in uživali v življenju.

Seveda je samoizboljšava omejena. Biološka realnost nas spomni na nekatere nepremostljive ovire in določa obseg naših dosežkov. Vendar je lepota in vrednost te knjige v tem, da ponuja več, kakor je dosegljivo. Med branjem bomo neizogibno spoznali, da se lahko zanesemo na milostno višjo moč. Doživetje duhovnosti, ki se je rodila iz odnosa z ljubečim Bogom, lahko prinese veliko spremembo v življenju.

Medtem ko smo mi omejeni, sta Bog in njegova milost brezmejna. Milost je moč vsemogočega, da slabotnemu zagotovi zmožnost biti zdrav – vse to se lahko doseže z odnosom. Ko se osredotočimo na celotno osebo – telesno, umsko in duhovno –, nam Bog ponuja življenje, polno zdravja in zadovoljstva. Na nas izliva nebeško milost in premošča prepad, ki ga sami ne moremo premostiti. Milost, ki je dana nevrednemu v nedoumljivi ljubezni, prinaša izkušnjo polnega in obilnega življenja, ne samo tukaj in sedaj, temveč tudi za večnost.

V življenju se kljub najboljšemu trudu in skladnosti z zdravstvenimi načeli ne moremo izogniti prežeči senci smrti. A ko sežemo čez prepad med nami in Bogom, se rodi upanje. Ljubezen potrka po rešetkah ječe smrti. Grobovi bodo vendarle pričali o milosti. Če si želimo izboljšati zdravje, nam lahko pomaga znanost. Toda če želimo živeti večno, iščimo vir nesmrtnega življenja.

1

Ustvarjeni za nekaj boljšega

Ameriška pisateljica Annie Dillard je pisala o starki, ki je dejala: “Zdi se, kakor da smo bili preprosto postavljeni sem, in nihče ne ve, zakaj.”[1] Ali res nihče ne ve, zakaj? Iz njenih besed veje moč večnih vprašanj – kdo smo, kako smo prišli sem, kako naj živimo in kaj je naš namen. To so pomembne besede, saj ne moremo živeti polnega in zdravega življenja, ne da bi vedeli za njegov izvor in namen nič bolj, kakor nekdo, ki misli, da je iPad[2] le rezalna deska, na kateri lahko v kuhinji razreže redkvice in čebulo, ter meni, da je odkril vse njegove zmožnosti.

V pojasnilo svojega izvora smo si izmislili različne teorije in zgodbe. Ena od najstarejših uči, da je neki bog pohodil drugega boga (katerega telo je postalo Zemlja), in kadar koli zmagoviti bog pljune na sploščeno truplo poraženega nasprotnika, se pojavi človek. Po drugi strani ena od najnovejših uči, da sploh ne obstajamo, temveč smo računalniške simulacije, ki jih je ustvarila superiorna rasa vesoljcev.

Med tema dvema videnjema so tudi druga, vključno z ateistom Alexom Rosenbergom in njegovo trditvijo, da obstajamo kot nepomembna stvarna bitja v nesmiselnem materialnem vesolju. “Kaj je namen vesolja? Ni ga. Kaj je pomen življenja? Enako.”[3] Če nas nepomembnost zgolj materialističnega vesolja plaši, ne skrbimo, ker je po Rosenbergu naša depresija zgolj posebna razvrstitev nevronov in kemikalij, ki se jo lahko spremeni z zdravili.

Nasproti teorijam in zgodbam o tem, kako smo se znašli na zemlji, ostaja svetopisemski pogled celo danes (kljub nenehnim napadom) najbolj obetavna in najbolj uporabna razlaga o izvoru in namenu človeškega obstoja. Svetopisemski pogled zajema tudi materialni svet, vendar ni omejen samo nanj, saj bi bilo to spet podobno uporabi iPada za rezalno desko.

Nameni

V nasprotju s prevladujočo predpostavko sodobne znanosti, ki vidi življenje na zemlji kot zgolj naključje (premisa dejansko temelji na filozofiji, ne znanosti), Sveto pismo opisuje stvarjenje življenja kot Stvarnikovo dejanje. V knjigi o nastanku (1. Mojzesova knjiga) ima vse namen – nič ni naključnega. Nismo naključni sprimek na slepo razporejenih kemijskih elementov. Obrazec “Bog je rekel, naj … in zgodilo se je tako” se ponavlja v celotnem opisu stvarjenja v prvem poglavju 1. Mojzesove knjige in razodeva načrten in neposreden namen. Vsaka vrsta zavrača zamisel, da je kar koli naključno.

Namen je pomemben, ko gre za ljudi. Namesto da bi nas Bog samo poklical v obstoj in življenje, kakor je naredil z vsemi drugimi zemeljskimi bitji, je oblikoval Adama iz zemeljskega prahu in potem vdihnil vanj življenje. “Gospod Bog je iz zemeljskega prahu izoblikoval človeka, v njegove nosnice je dahnil življenjski dih in tako je človek postal živa duša.” (1. Mojzesova 2,7.) To je intimno dejanje, po čemer se človeštvo razlikuje od drugih bitij, saj smo edini ustvarjeni “po Božji podobi”. (1. Mojzesova 1,27.)

Stvarjenje doseže vrhunec s človeškim obstojem, kakor da bi vse, kar se je zgodilo v petih dneh pred tem, bilo ustvarjeno samo za nas. Potem ko je šesti dan Bog ustvaril človeštvo, je sedmi dan počival (1. Mojzesova 2,2), ker je bilo njegovo delo opravljeno: “Tako sta bila narejena nebo in zemlja in vsa njuna vojska.” (1. Mojzesova 2,1.)

Krščanska pisateljica Ellen White je zapisala, da “ko je bila v obstoj poklicana zemlja s številnimi živalmi in rastlinskim življenjem, je bil na oder delovanja postavljen človek kot krona Stvarnikovega dela, za kogar je bila opremljena lepa zemlja. Njemu je bilo dano gospostvo nad vsem, kar je doseglo njegovo oko.”[4] V nasprotju s sedaj prevladujočo filozofijo, ki pravi, da smo se tukaj znašli po naključju, smo namesto tega tu povsem načrtovano.

Določanje razmerij

Čeprav prva knjiga Svetega pisma uči, da je Bog zemljo ustvaril posebno za nas, so nedavna znanstvena odkritja razširila to spoznanje ne samo na zemljo, ampak na celo na vesolje. Razkrivajo številne natančno usklajene fizikalne konstante, ki ne dovoljujejo niti najmanjšega odstopanja, ne da bi bil ob tem naš obstoj nemogoč.

Na primer, če bi bilo razmerje med elektromagnetno silo in močjo gravitacijske sile spremenjeno za 1 : 10^40, človeštva ne bi bilo tu. Kaj pomeni 1 : 10^40? Matematik John Lennox pojasnjuje: “Pokrijte Ameriko s kovanci v stolpcih, ki segajo do Lune, oddaljene 380.000 km, in potem naredite isto z milijardo drugih celin enake velikosti. Pobarvajte en kovanec rdeče in ga položite nekam med milijarde kupov. Zavežite prijatelju oči in ga prosite, naj izbere enega od kovancev. Možnosti, da ga bo izvlekel, so enake 1 : 10^40.”[5]

Številni drugi natančno uravnani dejavniki v vesolju, kot so na primer oddaljenost Zemlje od Sonca, hitrost Zemljine rotacije, energijska vrednost ogljikovega atoma ter stopnja širjenja vesolja, so morali biti ravno pravi ali pa človeštvo ne bi moglo biti ustvarjeno. Znanstveniki so poimenovali ta čudežna razmerja “antropična koincidenca” – grško anthropos (“človek”) in naključje – ker kaj drugega bi lahko bili kljub neverjetnim razmerjem, če izločimo Stvarnika?

To ponesrečeno poimenovanje “koincidenca” pomaga utrditi to, kar uči 1. Mojzesova knjiga: živimo v stvarstvu, ki nas je pričakovalo. To je pomembno, saj je občutek namena in smisla temelj za naše zdravje in splošno srečo. Psihiater Viktor Frankl, ki je preživel holokavst, trdi, da moramo najti smisel svojega obstoja, ali pa bomo živeli brez upanja, ki je bistveno za človekovo dobro počutje.

Na kratko: 1. Mojzesova knjiga nam pravi, da nismo le “kemični odpadek”[6] na Zemljinem površju, ampak smo bili ustvarjeni po Božji podobi in moramo odsevati njegov značaj ter razodevati njegovo dobroto in moč, ko se sami čudimo tej moči in dobroti in ju občudujemo ter rastemo in zorimo v njiju. Ustvarjeni z razlogom najdemo pomen in smisel vključno z zdravjem in dobrim počutjem, tako da najdemo Božji namen in želje zase in temu potem sledimo.

Nedeljiva celovitost

1. Mojzesova knjiga uči, da smo bili načrtovani, in razodeva, kaj smo. V nasprotju z antičnimi poganskimi predstavami, ki so ločevale telo in duha (s tem, da je bilo telo slabo in duh dober), Sveto pismo uči, kar nekateri imenujejo “nedeljiva celovitost”, zamisel, da so vsi vidiki človeškega bitja – telesno, umsko in duhovno – eno in da eno ne obstaja brez drugega. Ko je Bog vdihnil v Adama dih življenja, Sveto pismo ne pravi, da je Adam prejel dušo, kakor da bi bila od njega ločeno bitje, temveč da je postal “živa duša” (nefeš haja). Živa duša je bila to, kar je bil, ne kar je imel. Sveto pismo uporablja isti izraz tudi za živali: “Bog je ustvaril velike morske živali in vsa živa bitja [nefeš haja], ki se gibljejo in mrgolijo v vodah.” (1. Mojzesova 1,21, glej tudi vrsto 24.) Čeprav očitno zelo drugačen od kitov in želv, je bil Adam kakor oni živo bitje, nefeš haja.

Takšno razumevanje nas lahko obvaruje pred dvema skrajnostma. Prva, oster dualizem – poudarja duhovno nad telesnim celo do stopnje, da lahko zasmehuje telesno kot hudo. Od 1. Mojzesove knjige naprej, kjer Bog oceni celotno zemljo kot “zelo dobro” (1. Mojzesova 1,31), Sveto pismo proslavlja telesni svet kot plod njegove ustvarjalne moči. Celo naša telesa, čeprav grešna, so še vedno Božje stvarstvo in jih moramo ceniti kot takšna: “Mar ne veste, da je vaše telo tempelj Svetega Duha, ki je v vas in ki ga imate od Boga? Ne pripadate sebi.” (1. Korinčanom 6,19.) Zamisel, da je naše telo slabo v nasprotju s čisto in z večno dušo, ki je ujeta v telesu in komaj čaka rešitev, je poganska predstava, ki ne samo neupravičeno razdira človeško naravo, temveč tudi zanika pomembnost odločilnega in temeljnega pogleda na človeštvo.

Druga skrajnost zanika duhovno (kakor smo videli pri Alexu Rosenbergu) in omeji vso realnost, vključno z vsakim vidikom človeštva na nič več kakor na molekule v gibanju. Tudi to je filozofska predpostavka ali domneva, na kateri sloni veliko sodobne znanosti.

Svetopisemski pogled, ki poudarja realnost in pomembnost telesnega, duhovnega in umskega, postane posebno pomemben pri iskanju zdravja, zdravljenja in zadovoljstva. Naš um in telo sta neločljiva vidika našega obstoja in vsak program, ki nam želi omogočiti boljše življenje, mora upoštevati vse vidike naše osupljivo zapletene narave. Zdravje vključuje vse elemente našega bitja. Biti zdrav pomeni biti umsko dejaven, čustveno dobro uravnovešen, telesno sposoben in duhovno v skladnosti z našim Stvarnikom. Je veliko več kot odsotnost bolezni, saj vključuje misli, čustva, telo in duhovno naravo.

Čudež življenja

Zapletenost našega bitja je spodbudila pesnika, da je napisal: “Zahvaljujem se ti, ker sem tako čudovito ustvarjen.” (Psalm 139,14.) Kako je lahko kralj David (kralj in ne fiziolog) vedel, da je bil ustvarjen “na strašen, čudovit način”? Pisal je pred skoraj 3000 leti, veliko preden smo dobili mikroskop in rentgenske aparate, kaj šele računalniško tomografijo ali magnetno resonanco. Davidu se ni sanjalo, kaj je celica, in še veliko manj o tem, kateri so njeni nešteti in fantastični deli. Kaj je vedel o razmnoževanju celic ali o sintezi beljakovin? Ne vemo.

David nikoli ni slišal za DNK in njegov um zagotovo ni mogel razumeti (pravzaprav ne more niti naš), kako lahko ima posamezno človeško telo 20 milijard kilometrov DNK in da je naš popolni genom dolg več kakor 3,5 milijard črk. Kaj je vedel o tem, kako se bele krvne celice bojujejo proti vsiljivcem ali o številnih korakih encimov, ki vodijo do strjevanja krvi? David je vseeno vedel dovolj, da je dojel, kakšen čudež je, da obstajamo, dovolj, da je slavil Boga, ki ga je ustvaril.

Celovitost v razklanem svetu

Čeprav smo čudovito ustvarjeni, smo še vedno padla bitja v padlem svetu (glej 1. Mojzesova 3) in kot takšni smo dovzetni za bolezni, bolečine in smrt. Na koncu nas bo le zveličanje v Jezusu, ki bo doseglo vrhunec ob njegovem Aldrugem prihodu, obnovilo in ozdravilo. Do takrat “pa je naša odgovornost do Boga in soljudi, da se razvijamo. Vsako sposobnost, s katero nas je obdaril Bog, je treba razvijati do popolnosti, da bi lahko naredili toliko dobrega, kolikor smo zmožni. Zato je čas, ki ga porabimo za vzpostavljanje in ohranjanje telesnega in duševnega zdravja, dobro porabljen.”[7] Starka, o kateri je govorila Annie Dillard, je nedvomno imela prav: “Bili smo postavljeni sem.” Vendar njena misel “in ne vemo, zakaj” ne odraža resničnega stanja. Vemo, zakaj. Sem smo bili postavljeni, ker nas je, kot pravi Sveto pismo, ustvaril “Bog … ne pa mi sebe”. (Psalm 100,3.) Da, Bog nas je ustvaril. Iz “zemeljskega prahu” je upodobil Adama in potem vdihnil življenje in zavest v oblikovani prah, ki je postal “živa duša”. Bog nas je ustvaril z namenom, da bi uživali življenje v vsej polnosti in bogastvu ter da bi spoznali Božjo ljubezen v vsej njeni lepoti. V vsakem srcu je boleča praznina, ki jo lahko zapolni samo on. Ko zasede to praznino, postane pravi smisel življenja in naše veselje je popolno.

Naš obstoj je čudež in naše življenje je dragoceni dar (kar vprašajte koga, ki se poslavlja od njega). Kakor vsa dragocena darila ga moramo ceniti in skrbeti zanj, kar vključuje skrb po najboljših močeh, da bi se razvili umsko in duhovno ter ohranili Božjo podobo. Naša obveznost je, da skrbimo za dar življenja. Ni bolj dragocenega daru in ne bolj pomembne naloge, kakor je živeti odgovorno, slaviti svojega Stvarnika, služiti drugim in živeti življenje v polnosti.

2

Prehrana za vse življenje

Predstavljajmo si, da smo pravkar kupili avto svojih sanj: Porsche Panamera, Mercedes Benz razred S ali najnovejši Audi. Ali bi pomislili na uporabo slabšega goriva, bi zanemarjali menjavati olje ali ignorirali vsa proizvajalčeva navodila za vzdrževanje? Seveda ne! Če smo pravkar plačali več kot 90.000 evrov za razkošno vozilo, bomo skrajno skrbni in ga vzdrževali v optimalnem stanju.

Človeško telo je veliko lepše, bolj zapleteno in usklajeno kakor kateri koli avtomobil na svetu. Naša telesa so čudež neskončne ustvarjalne inteligence. Pomislimo na čudež ene same celice, kompleksnost možganov, zapletenost srca ali na božanski čudež rojstva. Osupnemo ob skrbno načrtovanem človeškem telesu. Ljubeči Stvarnik se je neskončno potrudil, da nas je ustvaril. Kakor razkošni avto tudi naše telo potrebuje najboljše možno gorivo, da poganja naše življenje. To gorivo je hrana. Brez najboljšega goriva v razkošnem avtomobilu bi se število prevoženih kilometrov hitro zmanjšalo, motor bi izgubil moč in ne bi tekel tako gladko kot prej. Primerljivo temu naše telo brez prave hrane ne more pravilno delovati.

Uravnotežena prehrana, ki si jo izberemo med najboljšimi živili, bo zadovoljila bistvene prehrambne potrebe po rasti, obnovi in energiji. Kadar izberemo manj kakovostno hrano, ne jemo dovolj ali ne najboljše hrane, telo trpi. Če se prenajedamo, lahko hitro postanemo pretežki in čutimo pomanjkanje življenjskih hranil. Ta, ki nas je ustvaril, skrbi za naše zdravje, zato bi morali zanj skrbeti tudi mi. Apostol Janez je zagotovo odseval željo Gospodovega srca, ko je molil: “Ljubi, prosim Boga, da bi ti šlo v vsem dobro in bi bil zdrav, kakor gre dobro tvoji duši.” (3. Janezovo pismo 1,2.)

Skrb za naše telo nas ne naredi boljših kristjanov. Skrb za telo je jedro Božjega načrta za naše življenje. Ne razumite narobe: Ne moremo si z žlico utreti poti v nebesa. Zveličani smo po milosti in samo po milosti (Efežanom 2,8). Vendar pa nam lahko spodleti pri doseganju Božjega načrta za življenje zaradi slabih prehrambnih razvad, ki povzročijo prezgodnjo bolezen in smrt. To, kar jemo, je pomembno.

Dojeti dobro prehrano

Gorivo za telo prejemamo iz hrane. Ta zagotavlja hranila, bistvena za zdravo in ustvarjalno življenje. Prebava je zapleten proces razgradnje hrane v posamezne sestavine, tako da jo lahko telo vsrka in uporabi za ohranjanje življenja. Proces se začne v ustih, nadaljuje v želodcu, potem v tankem in zatem v debelem črevesu.

Hranilne snovi, ki jih naše telo potrebuje, lahko razdelimo v naslednje pomembne skupine:

• Ogljikovi hidrati so najboljše gorivo. Največji del ogljikovih hidratov bi morali vnesti iz nerafiniranih virov, kot so polnozrnata žita, stročnice, sadje in zelenjava.

• Beljakovine. Vsaka celica v telesu vsebuje beljakovine. Potrebne so za popravilo in rast tkiv. Medtem ko ima skoraj vsa hrana vsaj nekaj beljakovin, so tudi živalski izdelki, kot so mleko in jajca, bogati z njimi, niso pa edini. Stročnice (rastline s plodovi v strokih – grah, fižol, bob, čičerka) so izvrsten vir beljakovin.

• Maščobe so koncentriran vir energije. Pogosto je v naši prehrani preveč maščob, ker poudarijo okus hrane. Veliko ljudi bi raje pojedlo ocvrt krompirček kakor kuhan krompir. Vendar tudi oreščki v zmernih količinah zagotavljajo odličen vir kakovostnih maščob. Telo jih potrebuje, ker so nekateri vitamini topni samo v maščobah.

• Vitamini so nujne organske sestavine prehrane in jih potrebujemo v majhnih količinah za normalno rast in delovanje. Vsebovani so v raznovrstni prehrani. Nekateri so topni v maščobah, drugi v vodi, in če nimamo zadostnega vnosa, nastopi pomanjkanje, imenovano avitaminoza.

• Minerali so neorganski elementi, pomembni za človeško zdravje. Zlahka jih dobimo tako iz živalskih kakor iz rastlinskih virov. Če jih imamo premalo, to vodi v pomanjkanje.

• Antioksidanti in fitokemikalije. Znanstveniki prepoznavajo stotine teh snovi, ki varujejo naše telo pred boleznimi, nekatere pa pred učinki staranja. Najdemo jih predvsem v polnozrnatih žitih, sadju, zelenjavi in oreščkih.

Za zdravje potrebujemo vse te skupine hrane. Skrivnost je v njihovi kombinaciji.

Bogata hrana iz preprostih živil

Katera je najboljša prehrana za optimalno zdravje? Pomislimo na jedilnik, ki ga je Bog dal našim prastaršem v edenskem vrtu. V prvi knjigi Svetega pisma nam Bog ponuja jedilnik za dobro zdravje. “Bog je rekel: 'Glejta, dajem vama vse zelenje s semenom, ki raste po vsej zemlji, in vse sadno drevje, katerega sadje nosi seme. Naj vama bo v hrano.'” (1. Mojzesova 1,29.) Stvarnikova dieta je bila rastlinska. Ko sta Adam in Eva zapustila vrt, je naš Gospod dodal “poljsko rastlinje” (1. Mojzesova 3,18) ali korenasto zelenjavo za obogatitev njunega menija. Če temeljimo našo prehrano na modro izbrani hrani, ki jo zaužijemo v primernih količinah iz Gospodovega jedilnika v naslednjih skupinah, lahko preprosto zadovoljimo prehrambne potrebe.

• Žita in zrnje bi morala biti osnova naše prehrane; zajemajo polnozrnati kruh, testenine, riž in koruzo. Nerafinirani (nebeli) viri so bogati v prehranskih vlakninah, sestavljenih ogljikovih hidratih ter polni vitaminov in mineralov.

• Sadje in zelenjava so raznovrstnih barv, okusov in tekstur ter so bogat vir zaščitnih fitokemikalij, antioksidantov, vitaminov in mineralov. Mnogi imajo raje sadje kakor zelenjavo, vendar potrebujemo oboje. Hrana iz te skupine, ki je najbolj izrazite barve, ima pogosto tudi največjo vsebnost fitokemikalij in antioksidantov.

• Stročnice, oreščki in semena. Stročnice, kot so fižol, grah in leča, so izvrsten vir beljakovin skupaj z minerali, vitamini in drugimi zaščitnimi elementi. Oreščki in semena nas oskrbujejo z esencialnimi maščobnimi kislinami, toda ker so zelo kalorični, jih je dobro omejiti na eno do dve porciji dnevno. Mešana prehrana lahko vključuje ribe, perutnino in meso, toda treba jih je uživati v zmernih količinah. Nekateri se odločijo vključiti v prehrano mleko in jajca. Pomembno je vedeti, da vsi živalski izdelki vsebujejo veliko holesterola, kar lahko povzroči srčno-žilne bolezni. Čeprav živalski viri hrane zagotavljajo veliko pomembnih hranil, s kalcijem in z vitaminom B_12 vred, predstavljajo nekatere zdravstvene nevarnosti. Vitamin B_12 se pojavlja samo v živalskih izdelkih in preprečuje perniciozno anemijo ter nevrološke nepravilnosti, spodbuja pa tudi normalno delitev celic. Ključno je, da tisti, ki se odločijo, da ne bodo uživali živalskih izdelkov, vključijo dovolj hranil z vitaminom B_12 ali ga dobijo iz dodatkov – in to redno.

• Maščobe, olja, sladkarije in sol. Telo potrebuje takšno hrano le v manjšem obsegu. Medtem ko so esencialne maščobne kisline in natrij pomembni za optimalno zdravje, lahko pretirane količine povzročijo resne zdravstvene težave. Jod je pomemben mineral v sledovih, ki je navadno v jodirani soli, lahko pa ga dobimo tudi iz morske soli, morskih alg ali iz dodatkov. Za zdravje ne potrebujemo rafiniranega sladkorja, vendar majhne količine okrepijo okus in aromo hrane. Znanstveniki, ki se ukvarjajo s prehrano, danes priznavajo rastlinsko hrano za temelj zdrave prehrane pri ohranitvi dobrega zdravja in zmanjševanju nevarnosti pred boleznimi. Eden najpomembnejših ključev za uživanje rastlinske prehrane je pestra izbira živil, katerih barva, tekstura in okus vzbujajo tek. Takšno hrano je najbolje zaužiti, kakor pride iz narave – neprečiščeno, nepredelano ali zdrobljeno. Polnovredna hrana naj bi bila cilj.

Danes medicinska znanost spoznava prednosti vegetarijanske prehrane. Značilnosti rastlinsko osnovane hrane so:

- vsebuje malo maščob, posebno nasičenih maščob;

- je brez rafiniranega sladkorja;

- ima holesterola (pri popolnoma vegetarijanski prehrani);

- bogata je s prehrambnimi vlakninami;

- bogata je z zaščitnimi fitokemikalijami, antioksidanti in podobno;

- je bogat vir vitaminov in mineralov.

Sedaj ko smo poudarili prednosti določenih kategorij hrane, še posebno vegetarijanske prehrane, lahko to znanje uporabimo pri izbiri živil.

Načela zdrave izbire hrane

Zdrava prehrana zahteva dober izbor živil. Imejmo v mislih naslednja preprosta načela:

• Raznovrstnost. Najpomembnejše načelo dobrega prehranjevanja je pestrost živil. To zagotavlja širok spekter hranil, ki podpirajo zdravo telo, poleg tega različni okusi in barve povečajo užitek ob jedi.

• Kakovost. Naj bo večina hrane iz polnozrnatih, nerafiniranih živil. Takšna hrana vsebuje koncentrirana živila in ne kalorij.

• Zmernost. Nekatera zdrava živila naj bi jedli samo v manjših količinah. Naše telo zahteva zadostne količine esencialnih maščobnih kislin, prav tako kakor majhne količine soli za ohranjanje elektrolitov. Vendar je debelost naraščajoča težava po vsem svetu. Možno je zaužiti preveč dobre hrane! Če želimo ohraniti zdravo težo, moramo uravnovesiti količino zaužite energije z energijo, ki jo porabimo pri telesnih dejavnostih.

• Vzdržnost. Močno rafinirani hrani, iz katere so pogosto odstranjene večje vsebnosti hranljivih elementov, se moramo izogibati, kakor tudi hrani in pijačam, ki nimajo hranljive vrednosti (na primer alkohol, kava ali gazirane pijače).

Nekateri ljudje jedo, kakor da to ne bo vplivalo na njih. Ampak vpliva. Dr. Gary Fraser, priznan kardiolog in znanstveni raziskovalec, pojasnjuje, kako izbira prehrane in življenjski slog vplivata na dolžino in kakovost življenja. “Že zgodaj v svoji karieri znanstvenika in zdravnika sem odkril veliko prednost preventive pred čakanjem na zdravljenje bolezni. Kljub velikemu napredku sodobne medicine stroški, nelagodje in pomanjkanje zanesljivosti zdravljenja povzročijo, da je zdravstveni poseg slabši pristop pri nadziranju bolezni. … S kolegi smo imeli priložnost zbrati podatke, ki nam v strogo znanstveni obliki omogočajo raziskati vrednost vegetarijanske prehrane. Po veliko letih raziskav (tudi drugih skupin) so podatki sedaj jasni. Rastlinska prehrana zagotavlja številne prednosti pred prehrano, ki vsebuje veliko mesa in jo običajno uživajo naši sosedi v ZDA in mnogih drugih delih sveta.”

“Sedaj vemo,” nadaljuje, “in smo objavili dokaze v medicinskih revijah, da ameriški adventisti vegetarijanci v primerjavi z adventisti nevegetarijanci nimajo tako visokega krvnega tlaka, imajo nižji LDL (“slab”) holesterol, nižje vrednosti sladkorja in inzulina na tešče, nižje vrednosti c-reaktivnega proteina [kemična spojina, ki je povezana z vnetji], manj diabetesa ter veliko manj težav s prekomerno težo in debelostjo. Povrhu obstajajo jasni dokazi zmerno nižje smrtnosti med adventističnimi vegetarijanci v primerjavi z nevegetarijanci. To še posebno velja za srčno-žilne bolezni in diabetes oziroma bolezni ledvic. Pogostost določenih vrst raka je prav tako veliko manjša med vegetarijanci.”

Po dr. Fraserju raziskava, ki je zajela 34.000 kalifornijskih adventistov v osemdesetih in devetdesetih letih prejšnjega stoletja, kaže, da so kot skupina adventistični moški živeli več kakor sedem let dlje in ženske več kakor štiri leta dlje od njihovih neadventističnih sosedov, kar jih uvršča med najdlje živeče skupine prebivalstva, o katerih so kdaj poročali. Revija National Geographic je navedla Loma Lindo v Kaliforniji, kjer živi veliko kalifornijskih adventistov, kot ameriško “modro področje”. Ta izraz se uporablja za področje, na katerem ljudje živijo nadpovprečno dolgo. “Prav tako je pomembno,” pravi dr. Fraser, “da smo pokazali, da adventisti vsako desetletje življenja uživajo boljšo telesno in duševno kakovost od neadventističnih vrstnikov. Tako se zdi, da so dodatna leta v glavnem kakovostna.”

Opazka dr. Fraserja vsakemu od nas govori o naših željah. Vsak si želi “dobrih let”. Želimo si dodati ne samo leta življenju, temveč tudi življenje letom. Le kaj bi pomenilo nekaj let več, če bi ta bila nesmiselna? Zato nas je Jezus poučil, naj “človek … ne živi samo od kruha, ampak od vsake besede, ki prihaja iz Božjih ust” (Matej 4,4.) Božja beseda nam daje upanje in pogum, da se soočimo z najtežjimi življenjskimi izzivi. Ponuja nam mir in smisel življenja.

Starozavezni prerok Jeremija je vzkliknil: “Če so prišle tvoje besede, sem jih požiral, tvoja beseda mi je bila v radost in veselje srca, kajti nosim tvoje ime, Gospod, Bog nad vojskami.” (Jeremija 15,16.) Prav kakor dobra hranljiva živila hranijo naše telo, Božja Beseda hrani naše srce.

Globoko v vsakem od nas je potreba, da bi spoznali resnico o življenjskem pomenu in smislu. Kot smo že videli, nam Sveto pismo razodeva, od kod smo prišli, zakaj smo tu in kam gremo. Pove nam, da nas je ustvaril ljubeči Bog, ki skrbi za nas bolj, kakor si lahko predstavljamo. On je Bog, ki nas ne bo nikoli zapustil ali nas pozabil, temveč si želi, da pridemo v nebesa, celo bolj, kakor si mi želimo biti tam. Sveto pismo predstavlja Boga neverjetnega upanja, ki nam v nebesih pripravlja sprejem. Do takrat nas vabi, da skrbimo za telo v pričakovanju življenja z njim na obnovljeni zemlji. Zatorej posvetimo svoje telo Bogu in se ga odločimo spoštovati s tem, kar jemo in pijemo. Lahko se veselimo, da bomo nekega dne sedeli ob prestolu in jedli z Bogom na kraljevem slavju v njegovem kraljestvu.

3

Ali smo ogroženi?

Jože je bil utrujen in zasopel. Celo ob najpreprostejših telesnih dejavnostih, kot je hoja okoli hiše ali do avta, se je zadihal. Obupan in zaskrbljen je šel k zdravniku. Od prejšnjega obiska pred dvema mesecema ni izgubil niti malo teže. Da bi stvari še bolj zapletel, je še vedno kadil, njegove vrednosti krvnega sladkorja so bile povišane. Ni se mogel upreti sladkim krofom, ki jih je vsako jutro poplaknil s sladko kavo ali kolo. Posledica sladkorne bolezni tipa 2, kajenja, debelosti in sedečega življenjskega sloga je bila, da je Jože, star 37 let, pred dvema letoma doživel prvi srčni infarkt. Šlo je za obsežni infarkt, ki je pustil velike brazgotine na njegovi srčni mišici in povzročil srčno popuščanje.

Bilo mu je nekoliko nerodno, ko je nervozno pojasnil skrbi osebnemu zdravniku. “Doktor, vedel sem, da ne boste zadovoljni, ker ne napredujem po načrtu in ker še vedno po malem kadim – vendar ne inhaliram! Žal mi je, doktor, vendar vas nisem želel razočarati.”

Zdravnik ga je prijazno spodbujal, naj se še naprej trudi, in poudaril, da bo zaradi škode, ki so jo srcu povzročili infarkt, diabetes, kajenje in njegova prekomerna teža – če ne bo prišlo do korenitih sprememb – zagotovo mlad umrl.

Jožetov odgovor je bil precej nenavaden: “Kako pa je s presaditvijo srca? Slišal sem nekaj o tem. Ali lahko dobim novo srce?”

“Želim si, da bi bilo res tako preprosto,” je odgovoril zdravnik. “Darovalcev srca je premalo, potem pa je leta po posegu potrebno jemati številna zdravila. To je res zadnji poseg, ki bi vam lahko pomagal, vendar je omejen le na nekaj ljudi. Spremeniti morate življenje – in to takoj.” Jože je dojel resnost svojega stanja in začel spreminjati navade.

Milijoni moških in žensk po svetu se prav kakor Jože bojujejo z nenalezljivimi boleznimi – s težavami s srcem, rakom, pljučnimi boleznimi in sladkorno boleznijo. Te imajo štiri skupne dejavnike tveganja: kajenje, telesna nedejavnost, alkohol in nezdrava prehrana. Lahko smo ogroženi, ne da bi se tega zavedali.

Pandemija debelosti

Težava s prekomerno težo in debelostjo je postala tako obsežna, da so jo zdravstveni delavci začeli imenovati pandemična. Ko katera od bolezni doseže visoko stopnjo v družbi ali na geografskem področju, jo zdravstvena znanost poimenuje epidemija, ko pa zajame številne predele sveta sočasno, jo imenujejo pandemija.

Po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije umre vsako leto na svetu vsaj 2,8 milijona ljudi zaradi neposrednih posledic prekomerne teže in debelosti. Prizadene tako bogate kakor revne države. Debelost ni nič več značilnost družb z visokim prihodkom.

Lahko izvemo odstotek svoje teže ali če smo predebeli, kar se običajno definira kot “nenormalno ali pretirano nabiranje maščobe, ki negativno vpliva na zdravje”, tako da izračunamo indeks telesne mase (ITM). Dobimo ga tako, da težo (izraženo v kilogramih) delimo s kvadratom svoje višine (izražene v metrih). Na primer, če tehtamo 60 kilogramov in smo visoki 1,7 metrov, bo naš indeks telesne mase:

ITM = 60 : (1,7 x 1,7) = 60 : 2,89 = 20,8 (spadamo v kategorijo normalne hranjenosti).

Če je naš ITM enak ali več kot 25, smo pretežki, če pa je enak ali znaša več kakor 30, to pomeni debelost. V obeh primerih je dobro spremeniti življenjski slog.

Če se ne želimo ukvarjati s preračunavanjem, je na internetu veliko strani, kjer bomo s preprostim vnosom vrednosti dobili končni rezultat – naš ITM (če iščemo na angleških straneh, uporabimo kratico BMI za Body Mass Index).[1]

Kaj pravi naš ITM? Ali smo ogroženi? Ali smo pretežki? Ali je naš krvni tlak normalen? Ali si privoščimo velike porcije mastne, visoko kalorične, rafinirane in predelane hrane? Ali pretežni del hrane zaužijemo v lokalih s hitro prehrano? Če je tako, nas čakajo težave z zdravjem, ali pa jih že imamo, pa se tega ne zavedamo.

Sredstva javnega obveščanja oglašujejo številne “čudežne” načrte za zmanjšanje teže, vendar je najboljša in najbolj varna korenita sprememba življenjskega sloga v skladnosti s predlogi, ki so predstavljeni v tej knjigi.

Debelost + sladkorna bolezen = “sladkorna debelost”

Iz debelosti izvira kar nekaj težav, vključno s povečanim tveganjem za srčne bolezni, visok krvni tlak in določene oblike raka. Vendar je ena od skupnih značilnosti sladkorna bolezen, ki si jo bomo podrobneje ogledali. Približno eden od dvajsetih ljudi na svetu ima sladkorno bolezen. Najbolj ogrožene države do leta 2030 vključujejo Kitajsko, Indijo in ZDA. Te vodijo pred številnimi drugimi – tako bogatimi kakor revnimi.[2] Debelost, ki je definirana kot 20 odstotkov ali več nad normalno težo glede na človekovo višino, je glavni dejavnik tveganja za razvoj sladkorne bolezni tipa 2. Kar 80 odstotkov ljudi s sladkorno boleznijo tipa 2 je debelih. Ti dve stanji – sladkorna bolezen in debelost – sta tako tesno povezani, da mnogi zdravstveni strokovnjaki govorijo, da gre za eno bolezen, ki bi jo lahko poimenovali sladkorna debelost.

V zadnjih letih se je med prebivalstvom stopnja sladkorne bolezni dramatično povzpela skupaj s pojavom debelosti, ki je najpomembnejši dejavnik tveganja za sladkorno bolezen. Ocenjujejo, da na svetu zaradi zapletov sladkorne bolezni vsako leto umre 3,4 milijone ljudi. Svetovna zdravstvena organizacija predvideva, da bo diabetes do leta 2030 sedmi glavni razlog za smrt.[3] Če je sladkorna bolezen tako neizprosen sovražnik, potem je treba vedeti, kako jo premagati.

Kaj je sladkorna bolezen?

V našem telesu imamo zapleten sistem krvnih žil, ki si jih lahko predstavljamo kot cevi s premerom od 2,5 centimetra do tako drobnih, kot je 0,005 milimetra, kjer je ravno dovolj prostora, da se lahko prerine skozi samo ena rdeča krvnička. Kri prenaša hranilne snovi, ki jih potrebuje vsaka celica v telesu za pravilno delovanje. Energijski vir za celice je preprosta oblika sladkorja, imenovana glukoza. Preveč glukoze (sladkorja) lahko okvari celice. Telo ima zato čudovit način urejanja količine sladkorja v krvi. To počne z inzulinom, snovjo, ki jo proizvajajo celice v trebušni slinavki.

Sladkorna bolezen je kronična bolezen, pri kateri se količina sladkorja, ki se prenaša v krvi, ne uravnava, kot bi bilo potrebno. Bodisi da telo ne proizvaja inzulina normalno (sladkorna bolezen tipa 1, poznana tudi kot T1DM) ali pa se razvije odpornost na inzulin, kar pomeni, da telo sladkorja ne nadzira učinkovito (sladkorna bolezen tipa 2 ali T2DM).

Tretja oblika sladkorne bolezni se lahko razvije pri nosečnicah, ki pred tem niso imele sladkorne bolezni. Najpogosteje se pojavi po treh mesecih nosečnosti. Debelost v nosečnosti je vodilni dejavnik tveganja za otroško debelost. Prav tako poveča možnost za visok krvni tlak med nosečnostjo, kakor tudi druge resne zaplete. Otroci, rojeni debelim materam, imajo veliko pogosteje prirojene napake in težave s srcem.[4]

Sladkorna bolezen med nosečnostjo lahko privede do hujših težav tako za mater kakor otroka. Visok materin krvni sladkor poškoduje delovanje občutljivih otrokovih celic, kar vodi do odmiranja celic in povečanja anomalij pri otroku.

Ljudje, ki imajo sladkorno bolezen, se pogosto pritožujejo zaradi izrazito povečane količine urina. Visoke ravni sladkorja v krvi se pretakajo v urin. Povečana izguba tekočin (in sladkorja) spodbuja mehanizem žeje, kar povzroča, da pijejo veliko vode. To lahko privede do zmanjšanja telesne teže, dolgoročnih okvar živčevja in krvnih žil (poškodba teh lahko pripelje do srčnega infarkta, kapi in okvare ledvic). Propad krvnih žil lahko povzroči gangreno okončin.

Preprečevanje, preobrat ali obvladovanje sladkorne bolezni

Temeljit nadzor krvnega sladkorja pomaga preprečiti negativne učinke sladkorne bolezni in izboljša izid nosečnosti, vendar ga je težko doseči. Prehrana z malo rafiniranimi ogljikovimi hidrati in nasičenimi maščobami, kombinirana z zmerno vadbo, lahko izboljša zdravje matere in otroka; takšne spremembe življenjskega sloga pomagajo nadzirati telesno težo v nosečnosti. Ženskam, ki so bolestno (zelo) debele in načrtujejo nosečnost, lahko pomagata operativni poseg namesto diete ter telovadba za uravnavanje teže in preprečevanje nastanka ali zamejitev sladkorne bolezni. Ob strogem nadzoru in natančnem upoštevanju zdravstvenega načrta je možno preprečiti sladkorno debelost in njene zaplete.

Oseba s sladkorno boleznijo mora pozorno spremljati raven krvnega sladkorja in bo včasih morala uporabiti inzulin (injekcije) – najpogosteje pri sladkorni bolezni tipa 1. Nekateri pacienti s sladkorno boleznijo tipa 2 morajo jemati tablete za zniževanje sladkorja, vendar je temelj zdravljenja prehod na rastlinsko prehrano, bogato s svežim sadjem, svežo zelenjavo in z oreščki, ter izogibanje prečiščenim ogljikovim hidratom in nasičenim maščobam. Spremembe življenjskega sloga, kot sta telovadba in izguba teže, lahko preprečijo ali zadržijo nastanek sladkorne bolezni tipa 2.

Ameriško združenje za diabetes je razpravljalo o vrednosti rastlinske prehrane in prišlo do naslednjega zaključka: “Vegetarijanska prehrana je zdrava izbira, tudi če imate sladkorno bolezen. Raziskava potrjuje, da lahko s takšno prehrano preprečite in nadzirate sladkorno bolezen … Veganska prehrana (v celoti rastlinska prehrana, op. prev.) je po naravi bogata z vlakninami, vsebuje veliko manj nasičenih maščob in je brez holesterola v primerjavi z običajno prehrano … Več vlaknin v prehrani pomaga, da se počutite siti dlje časa po jedi in po določenem času pojeste manj … Ta hrana je običajno cenejša. Meso, perutnina in ribe so ponavadi najdražja hrana, ki jo uživamo.”[5]

Takšni ukrepi prinašajo ogromno koristi in niso dragi. Čeprav zahtevajo predanost in čas, pomagajo ohraniti krvni sladkor v normalnih vrednostih in preprečiti poškodbe oči, ledvic in krvnih žil, še posebno v spodnjih okončinah. Angleški zdravnik in raziskovalec Denis Burkitt je imel prav, ko je pripomnil: “Če ljudje nenehno padajo čez previs, lahko postavite reševalna vozila pod previsom ali postavite ograjo na vrhu hriba. Pod previsom postavljamo vse preveč reševalnih vozil.”

Številni ljudje v bistvu pravijo: “Zdravnik, pustite me živeti, kot si želim, jesti, kar si želim, kaditi in piti, kar si želim, potem pa mi dajte čarobno tableto, da bom zdrav.” Vendar obstaja veliko boljši način od neupoštevanja zdravstvenih navodil in upanja, ki presega pričakovanja, da ostanemo zdravi. Namesto tega lahko postavimo “ograje”, da bi zaščitili sebe in otroke pred prezgodnjimi boleznimi in smrtjo, tako da uživamo zdravo naravno hrano, redno telovadimo, si privoščimo zadostni počitek, pijemo obilo vode, razvijamo pozitivne odnose in zaupamo v Boga, ki skrbi za nas. Pred nami je velikanski izziv in prav tako velika priložnost. Preventiva je boljša od “reševalnega vozila”. Ni samo boljša od zdravljenja, temveč je zdravilo. Odrasli imamo prednost oblikovati zdrave navade za otroke, ki jih bodo obvarovale pred pandemijo.

To bo obenem koristilo tudi našemu zdravju. Biti moramo telesno dejavni in h gibanju spodbujati tudi otroke. Usmerjati jih moramo k pravim izbiram ter jim zagotavljati najbolj zdravo hrano v skladu s finančnimi zmožnostmi. To velja še posebno za nosečnice, ki s prehrano vplivajo tako na otrokovo kakor tudi svoje zdravje – ali pa njegovo pomanjkanje.

Sveto pismo ima pomemben nasvet in spodbudo za vodstvo otrok, pa tudi za naše odločitve glede zdravja in splošnega vedenja: “Vzgajaj otroka primerno njegovi poti, tudi ko se postara, ne bo krenil z nje.” (Pregovori 22,6.) Vidimo, kako pomembni so ponavljanje, poučevanje in zgled, ki so dobro opisani tudi v naslednjem nasvetu glede Božjega zakona in navodil: “Te besede, ki ti jih danes zapovedujem, naj bodo v tvojem srcu. Ponavljaj jih svojim sinovom in govori o njih, ko bivaš v svoji hiši in ko hodiš po poti, ko legaš in ko vstajaš.” (5. Mojzesova 6,6–7.) Starši moramo otrokom posvečati čas in ljubezen, jim dajati zgled in biti vztrajni vse od njihovega rojstva do samostojnosti.

Sveto pismo nas spominja, da smo ustvarjeni “na strašen, čudovit način” (Psalm 139,14 CHR). Naš odziv in zahvala bi torej morala biti v čast našemu Stvarniku v vsem, kar delamo: “Najsi torej jeste ali pijete ali delate kaj drugega, vse delajte v Božjo slavo.” (1. Korinčanom 10,31.) Bog nam zvesto pomaga pri naših odločitvah in izbirah vse od velikosti obrokov in izbiri jedi, ki najbolje zadovoljujejo naše potrebe, pa do telovadbe in zadostnega počitka. Ena največjih spodbud, da ohranimo telo zdravo, je, da počastimo Boga, ki ga je ustvaril. Ne bodimo zdravi zaradi samega zdravja, čeprav je tudi to pomembno, ali osebne želje, da bi živeli dlje. Četudi skrbno sledimo zakonom zdravja, bomo vsi nekega dne umrli, če se Gospod prej ne vrne. Naše telo ni cirkuški šotor z ukrivljenimi zrcali v zabaviščnem parku. Je tempelj Svetega Duha, in to je velika razlika.

Pred nekaj leti je dr. Albert Reece, dekan medicinske fakultete na univerzi v Marylandu, pomagal pri odvajanju od kajenja ženski, ki je kadila več desetletij. Poskusil je vse, vendar se je zdelo, da ji preprosto ne bo uspelo. Včasih ni kadila nekaj dni, potem pa je zopet začela. Nekega dne ji je dr. Reece, ki je kristjan, povedal, da je njeno telo tempelj Svetega Duha in da si Jezus želi po Svetem Duhu prebivati v njenem telesu. Pojasnil ji je, da njene odločitve, ki jih sprejema v skrbi za svoje telo, deloma določajo njeno primernost za večnost. Ko jo je čez približno teden dni obiskal, da bi jo spodbudil, je dejala: “Prenehala sem. Nisem kadila od vašega zadnjega obiska. Ko si zaželim dima, si predstavljam, kako se Sveti Duh duši. Ne želim kvariti svojega telesnega templja s tobakom. Ko se bo Jezus vrnil, mu želim podariti telo v najboljšem možnem stanju.”

Ali si želite tudi vi podariti svoje telo kot živo žrtev Jezusu, da postane njegov tempelj, v katerem lahko prebiva po Svetem Duhu? Spodbujam vas, da ga prav zdaj prosite, naj okrepi vašo odločitev za predanost zdravemu življenju. Gotovo vam bo priskočil na pomoč. Če vam mora Veliki Zdravnik spremeniti srce, to lahko naredi, kot pravi Sveto pismo v Ezekielu 36,26: “Dam vam novo srce in novega duha denem v vašo notranjost. … [S]torim, da se boste ravnali po mojih zakonih.” Vsem nam je pri spremembi navad potrebna pomoč. Poiščimo pomoč zunaj sebe – iščimo Božjo pomoč. Ne moremo brez njega, vendar on ne bo deloval brez našega povabila ali sodelovanja. Bližnjega prijatelja ali sorodnika prosite, naj moli z vami in vam pomaga pri uvajanju sprememb. Veseli boste pozitivnih rezultatov in polnejšega življenja.

4

V dobri formi

V zraku je bilo čutiti vznemirjenje. Navdušena množica je divje vpila, ko je Roger Bannister pritekel po Iffley Track Road v Oxfordu v Angliji. Bannister se je skrbno pripravil na ta tek. Da bi dosegel svoj cilj – preteči 1 miljo (1,6 km) v manj kot štirih minutah – je disciplinirano sledil skrajnemu režimu treninga. Priprave so bile intenzivne in so vključevale celo utrujajoče planinarjenje. Medtem ko se je Bannister trudil doseči do tedaj še nedosežen rekord, so tudi drugi po svetu načrtovali isto.

6. maj 1954 se je zasvital in Roger Bannister je vedel, da je to dan, na katerega se je pripravljal čustveno, duhovno, intelektualno in telesno. 5. maja mu je spodrsnilo na lakiranih tleh bolnišnice, zato je ves preostanek dneva šepal. Dvomi, vprašanja, odločnost in vznemirljivo pričakovanje so polnili njegove misli v času priprav na tekmo. Potem je s sodelavcema Chrisom Brasherjem in Chrisom Chatawayjem Bannister pretekel miljo v 3 minutah in 59,4 sekundah! Hitel je k cilju in zmagal. Dosegel je želeni rekord – kot prvi človek je pretekel eno miljo v manj kot štirih minutah! Roger Bannister je z disciplino dosegel cilj.

Večina stvari, ki so vredne, zahteva trud. To še posebno velja za naše zdravje. Zdravje ni stvar sreče ali naključja. Čeprav ima vsak od nas različno genetsko zasnovo in nagnjenja k boleznim, upoštevanje načel zdravja, ki jih je naš Stvarnik zapisal v vsak živec in tkivo našega telesa, prispeva k celotnemu dobremu počutju. Če smo ves dan delali in smo izčrpani, je potrebna resnična odločnost za telovadbo. Kadar smo utrujeni in bi veliko raje prigriznili arašide med gledanjem priljubljene komedije na televiziji, je potrebna močna volja, da vstanemo s kavča in telovadimo. Ne razumite me narobe. Ne spodbujam vas, da postanete drugi Roger Bannister. Naš cilj ni jutri preteči miljo v štirih minutah. Naš cilj je oceniti, kje smo, se pogovoriti z zdravnikom in začeti redno sistematično telovadbo, primerno našim letom in sposobnostim. Za nekatere mlajše ljudi je telovadba lahko bolj energična kakor za malce starejše.

Kaj bi nas spodbudilo, da začnemo in vztrajamo pri rednem programu telovadbe? Če sedaj ne telovadimo redno, kaj bi bilo potrebno, da bi začeli?

Osnove telovadbe

Telovadba je eden od načinov za izboljšanje zdravja. Hipokrat, oče medicine, je nekoč dejal: “Če bi lahko dali vsakemu posamezniku pravo količino hrane in telovadbe, ne premalo in ne preveč, bi odkrili najvarnejšo pot do zdravja.” V enaindvajsetem stoletju je to tudi naš izziv. Večina nas gleda v različne ekrane – v pametni telefon, tablični računalnik, bralnik ali računalnik – do osem ur dnevno. Če dodamo gledanje televizije, ugotovimo, da več časa preždimo pred zasloni, kakor spimo! Ob vse večji mehanizaciji celo ročna dejavnost zahteva manj telesne dejavnosti. Zdravje zahteva dejavnost, gibanje in telovadbo. Zdravje ni samo odsotnost bolezni – gre za to, da smo srečni in se čutimo celovite na telesnem, umskem, socialnem in duhovnem področju. Telovadba in telesna aktivnost pomagata, da se ti cilji uresničijo.

Telovadba je del celostnega zdravstvenega paketa. Ellen White, navdihnjena zdravstvena učiteljica, je poudarila uravnotežen, večplasten pristop k zdravemu življenju, ki je prestal test časa in znanosti: “Čisti zrak, sončna svetloba, zdržnost, počitek, telovadba, primerna hrana, uporaba vode, zaupanje v božansko moč – to so naravni zdravniki. Vsak človek bi moral poznati naravne zdravilne dejavnike in kako jih uporabiti.”[1]

Cilj telovadbe je ohraniti ali okrepiti telesno sposobnost in splošno zdravje. Ljudje telovadijo, da bi okrepili mišice, izboljšali srčno-žilni sistem, vzdrževali telesno težo, razvili atletske sposobnosti, izboljšali telesni videz, splošno dobro počutje in kognitivne sposobnosti ter da bi se družili in zabavali. To je najpomembnejše, kar lahko naredimo, da bi podaljšali in izboljšali svoje življenje.

Ellen White ponuja še eno koristno misel: “Razvoj uma in srca, ki oblikuje značaj, se dogaja samo v telesu.”[2] Kakor je dober temelj osnova za zgradbo, tako tudi dobro delovanje telesa olajša razvoj človekovih umskih sposobnosti in tudi njegovega značaja.

Koristi telovadbe

Če ne pretiravamo s telovadbo ali telovadimo neprimerno, je telesna vadba vedno koristna. Nikoli ni prepozno začeti in tudi malo je boljše kakor nič.

Telovadba pomaga vzdrževati optimalno telesno težo in pomaga pri hujšanju ter izboljša telesno držo in videz. Prav tako zmanjša tveganje in napredovanje srčnih bolezni, sladkorne bolezni, raka in Alzheimerjeve bolezni, kakor tudi prezgodnje smrti. Ali smo se že kdaj počutili okorne in smo si želeli biti bolj gibčni? Telovadba izboljša telesno gibčnost, krepi kosti in sklepe, ščiti pred zlomi in izgrajuje zdrave mišice. Koristi, ki jih prinaša telovadba, so nižji krvni tlak, nižji srčni utrip in zmanjšanje tveganja tako za debelost kakor za sladkorno bolezen. Če se počutimo preveč utrujene za telovadbo, se spomnimo, da dviguje raven energije, vitalnost, hitrost in učinkovitost. Dobra forma pospeši okrevanje po poškodbah in boleznih.

Ali poleg telesnih prednosti telovadbe obstajajo tudi umske koristi? Če je kdaj obstajala prava formula za zdravje, je to telesna dejavnost. Sproščen sprehod po parku ali tek izboljšata zmožnosti učenja, spomin in celotno duševno delovanje. Telovadba je velik zmanjševalec stresa in okrepi celotno psihološko zdravje. Pri ljudeh, ki telovadijo, se stopnja depresije zniža in samopodoba se izboljša. Ali ste opazili, da boljše spite noč po telesni dejavnosti?

Telovadba prinaša tudi presenetljive socialne koristi. Izboljša čustveno inteligenco in reševanje sporov, krepi intimnost in izboljšuje spolno življenje ter spodbuja občutke zadovoljstva. Ker poveča pretok kisika, ki ga krvne celice dostavljajo možganom, prav tako izboljšuje našo sposobnost za razmišljanje, molitev in proučevanje Svetega pisma. Redna telovadba izboljša našo sposobnost, da bi cenili duhovne reči. Z obnovljeno energijo, ki je sad telovadbe, bomo bolj spodbujeni služiti drugim.

Načrt in kazalci

Ena od vodilnih organizacij v telovadni fiziologiji – ameriški College of Sports Medicine – je dala priporočila za zdravo vadbo. Vsi potrebujemo vsaj 150 minut zmerne telovadbe na teden. Večini je ta cilj zlahka dosegljiv. Vse, kar potrebujemo, so pločnik, gozdna potka, tekaška steza in nekaj časa, ki skupaj znese manj kakor tri ure na teden ali približno 30 minut dnevno za telovadbo. Ni treba, da smo tekač svetovne klase ali dvigovalec uteži, da bi dovolj telovadili. Hitra hoja za vsaj 30 minut petkrat tedensko bo zadostovala. Novejše raziskave kažejo, da ni treba, da celotni telovadni program izvedemo naenkrat. Trikrat po 10 minut bo koristilo enako kakor 30 minut naenkrat.

Seveda ni dovolj samo brati in govoriti o telovadbi – treba je delati! Nekdo je rekel: “Vse govoričenje o hoji ne bo nadomestilo dobrega sprehoda.” Še enkrat ocenimo svoje trenutne navade in se odločimo, kakšne si želimo, da bi bile. Ne skrbimo, ali nam bo uspelo ali ne. Odločimo se, da bomo od zdaj naprej delali bolje, potem pa začnimo.

1. Načrt. Čeprav je na voljo veliko programov za telovadbo, so tu štiri načela, ki jih je vredno imeti v mislih: pogostost in intenzivnost našega vadbenega programa skupaj s časom in tipom telovadnega režima. V primeru dvomov ali slabega počutja se pred začetkom posvetujmo z zdravnikom. Na kratko si poglejmo vsako od štirih sestavin dobrega telovadnega programa.

• Pogostost pomeni, kako pogosto telovadimo. Za kardio telovadbo večina telovadnih specialistov predlaga zmerno telovadbo pet dni na teden ali intenzivno kardio vadbo tri dni na teden za izboljšanje zdravja. Za izgubo telesne teže bomo verjetno morali povečati število vadb na šest ali tudi sedem dni v tednu. Za trening moči pa je priporočena pogostost dva do tri nezaporedne dneve v tednu z vsaj enim do dvema dnevoma premora med posameznimi vadbami.

• Intenzivnost pomeni, kako naporen je trening. Splošno pravilo za kardio vadbo je, da telovadimo v svoji ciljni coni srčnega utripa in se osredotočimo na raznolikost intenzivnosti, da bi spodbudili različne energijske sisteme. Za trening moči bodo vaje, ki jih delamo, teža, ki jo dvigujemo, ter ponovitve določali intenzivnost naših treningov.

• Čas se nanaša na to, kako dolgo naj bi telovadili. Smernice za vadbo kažejo, naj bo naš cilj 30–60 minut naenkrat. To ne pomeni, da bomo na začetku telovadili eno uro. Mogoče bomo potrebovali nekaj časa, da bomo prišli do ravni kardio vadbe. Začnimo počasi. Če že nekaj časa nismo telovadili, ne moremo nadomestiti deset let nedejavnosti v enem dnevu. Intenzivnost in naša stopnja pripravljenosti bosta določili trajanje vsake vaje. Načeloma je tako, da intenzivneje kot vadimo, krajši bo naš trening.

• Za kardio vadbo lahko izberemo kateri koli tip dejavnosti, ki poviša srčni utrip, kot so tek, hoja, kolesarjenje, plavanje, igre z žogo in drugo. Trening moči vključuje vsako vadbo, ki je povezana z neko obliko upora za krepitev mišic (trakovi, uteži, lastna teža, naprave in podobno).

Štiri načela:

1. Pogostost: redna vadba.

2. Intenzivnost: napor.

3. Čas: vsaj 30 minut na dan.

4. Tip: V vadbeni program vključimo tako aerobno (kardio) vadbo kakor tudi vaje za krepitev mišic.

Z upoštevanjem temeljnih nasvetov za telovadbo se bomo izognili dolgočasju pri treningu, poškodbam zaradi pretiravanja in platojem pri hujšanju (stanju brez sprememb, ki sledi obdobju dejavnosti in napredka).

Najpreprosteje preverimo ustreznost aerobnih vaj s števcem korakov (pedometrom) ali z aplikacijo na pametnem telefonu. Naš cilj je, da hodimo priporočenih 10.000 korakov vsak dan! To bo zagotovilo osnovno formo.

1. Kazalci. Da bi naš program deloval, ne glede na to, ali smo začetnik ali “stari maček,” je tu nekaj smernic.

• Gibajmo se. Nič se ne bo zgodilo, dokler se ne premaknemo. V akcijo!

• Uporabimo tristopenjski model sprememb. Najprej se zavedajmo, kje smo sedaj. Zatem se odločimo, kje želimo biti. Nato razvijmo načrt, kako to doseči.

• Naučimo se več o vadbi. Začnimo raziskovati teme, povezane s tem, kar nas zanima. Poiščimo pozitivne vidike zdravega življenjskega sloga. Premislimo in preizkusimo jih ter zanje povejmo tudi drugim. Začnimo in vztrajajmo v prepričanju, da nam bo uspelo.

• Ocenimo svojo zmogljivost. Nekaterim pomaga, da si zapisujejo, kdaj so začeli telovaditi, in si beležijo zapiske o napredku (na internetu bomo našli veliko dobrih telovadnih dnevnikov).

• Začnimo danes in ne odnehajmo. Vztrajnost je bistvena. Spomnimo se, da so tri glavne ovire za telovadbo: 1) obotavljanje, 2) pomanjkanje vztrajnosti in 3) samopomilovalna miselnost. Mogoče ne bomo dosegli vseh ciljev, vendar ne izgubimo poguma. Nikoli ne nehajmo telovaditi!

Imejmo v mislih, da bo vse dobro, kar bomo naredili zase, samo dopolnilo in podprlo naše duhovne in duševne cilje. Telovadimo in uživajmo v pozitivnih občutkih, ki jih prinaša telesna aktivnost. Ovrednotimo svoj napredek in ostanimo motivirani.

Dodatna moč

Vero dopolnjujejo dobre zdravstvene navade, ki bi nujno morale vključevati tudi telovadbo. Telo in duša sta neločljiva in primerno je moliti, da bi oba uspevala na slavo Bogu. “Ljubi, prosim Boga, da bi ti šlo v vsem dobro in bi bil zdrav, kakor gre dobro tvoji duši.” (3. Janezovo pismo 1,2.) Kadar koli se soočimo s težavami, ovirami ali izzivi v izpolnjevanju Božje volje, vključno s telovadbo, imamo prednost prositi ga, da nam pomaga okrepiti odločitve. Ko se odločimo upoštevati načela zdravega življenja, nas bo Bog okrepil, da se bomo odločali pravilno. V tem boju nismo sami. Vse lahko dosežemo po Kristusu, ki nam daje moč (glej Filipljanom 4,13).

Naše telo je Božji tempelj, po katerem komunicira z nami. Telovadba pomaga ohranjati tempelj v dobrem stanju, tako da lahko dojamemo, kaj Bog želi, da naredimo, in smo to tudi zmožni opraviti. Veliko ljudi se prenajeda, ima slabe navade in ne telovadi, potem pa moli za ozdravitev. Ali ni precej drzno misliti, da lahko zavestno kršimo zakone zdravja in od Boga vseeno pričakujemo zdravje? Čeprav telovadba ni zagotovilo za zdravje, bo nedejavnost prav gotovo pripeljala do poslabšanja.

Vsak dan načrtujmo nekaj časa za telovadbo. Ta čas izkoristimo tudi za molitev in druženje s Stvarnikom. To bo poživilo naš um, telo in duha. Pri telovadbi in zdravju ni prostora za izgovore in odlašanje. Moramo se potruditi, da bi ostali zdravi in zadovoljni. Nihče ne more tega narediti za nas. Vse je odvisno od nas!

5

Zdravi odnosi

Estera je sključena sedela na stolu v posvetovalnici. Čeprav stara le 24 let, je žalost potemnila njene oči. Nekaj ali nekdo jo je oropal veselja. Nerada je priznala, da ima veliko zdravstvenih težav, vendar ni nikoli šla k zdravniku. Opisala je, kako sta jo starša od tretjega leta tepla, ker je močila posteljo. Ko je odraščala, so se težave z uhajanjem urina nadaljevale, prav tako pa tudi tepež. Strah pred tem, da bi bila kaznovana za nekaj, na kar ni imela vpliva, se je krepil. Ko je zrasla v mladenko, je še vedno imela težave z nadzorovanjem mehurja, poleg tega pa je imela neprijetne sanje in slabo samopodobo. “Sramovala sem se in mislila, da se nihče ne bo želel poročiti z menoj,” je dejala. “Hvala Bogu, da sem se poročila.”

Ko je Estera enkrat odšla od doma in zaživela s prijaznim možem, ki jo je podpiral, je inkontinenca postala redkejša, čeprav so se nočne more in glavoboli nadaljevali. Pogosto se je po nočni mori zbudila v mokri postelji. Imela je tudi napade panike, posledici pa sta bili razbijanje srca in dušenje. Estera ni nikoli povedala možu o zlorabi v otroštvu, ker se je bala, da je mogoče ne bi razumel. Osramočena je hrepenela po pomoči.

Ti simptomi so pogosti pri posttravmatski stresni motnji, ki se pojavlja pri ljudeh, ki so preživeli izjemno hud dogodek oziroma travmo. Veliko ljudi se kakor Estera tiho bori z načetim zdravjem, ki je posledica zlorabe, ki se je mogoče začela zelo zgodaj. Naši najgloblji in pogosto najpomembnejši odnosi – tisti za zaprtimi vrati naših domov – imajo lahko močan vpliv na naše zdravje in počutje.

Vpliv na telesno zdravje

Raziskave so pokazale, da dobri odnosi krepijo imunski sistem in večajo sposobnost za boj pred boleznijo in obolenji. Raziskava je pokazala, da lahko pri starejših že trije tedenski obiski sorodnikov in prijateljev izboljšajo delovanje imunskega sistema.[1]

Obstaja tudi druga plat medalje. Znanstvena raziskava je dokazala, da lahko slabi odnosi škodujejo zdravju. Izpostavljenost telesnemu, spolnemu ali čustvenemu nasilju ali z zlorabo povezan dlje časa trajajoči stres so povezani s številnimi zdravstvenimi težavami. Zdi se, da so neprijetne izkušnje v otroštvu povezane z več zdravstvenimi težavami pozneje v življenju. Travmatični dogodki v otroštvu so “besedna, telesna ali spolna zloraba, kot tudi nefunkcionalna družina”, kot je biti priča nasilju med odraslimi v družini.[2] Žalostno je, da pogosto tisti prav najbližji – človekova lastna družina – zagrešijo takšna nasilna dejanja. Dom, ki bi moral biti mali raj na zemlji, zavetje in pribežališče, poln topline in ljubezni, lahko postane kraj poškodb, nevarnosti in strahu za zaprtimi vrati.

Takšno nezdravo okolje postane vir kroničnega stresa ter posledično bolezni, včasih celo smrti. Odrasli, ki so bili kot otroci zlorabljeni, imajo do 60 odstotkov večje tveganje za diabetes.[3] Tudi študije zanemarjanja v otroštvu so ugotovile povečano tveganje za sladkorno bolezen.[4] Zaradi pandemije diabetesa so takšna dejstva osupljiva in zaskrbljujoča. Kdo bi si mislil, da je lahko diabetes kakor koli povezan z odnosi? Vendar takšni negativni vplivi na zdravje presegajo samo sladkorno bolezen ali imunski sistem. Zdi se, da imajo travmatične izkušnje v otroštvu pomembno vlogo pri nastanku raka, boleznih srca in ožilja, debelosti in prekomerni telesni teži ter prezgodnji smrti.[5] Če prekomeren stres oslabi imunski sistem v otroštvu in zlorabe poškodujejo občutljive mehanizme uma, lahko pozneje v življenju nastopijo razne telesne, duševne in čustvene težave.

Vpliv na duševno in splošno zdravje

Nezdravi odnosi doma lahko povzročijo spremembe v možganih. Posebno so prizadeti tisti deli možganov, ki igrajo pomembno vlogo pri dolgoročnem in kratkoročnem spominu.[6] Poleg tega otroci in odrasle žrtve domačega nasilja pogosto doživljajo strah, sramoto, krivdo in stigmatizacijo. Takšna negativna čustva prispevajo k duševnim in čustvenim težavam, vključno z depresijo, bipolarno motnjo in posttravmatsko stresno motnjo tako pri moških kakor pri ženskah.[7]

Trpinčenje in revščina v zgodnjem otroštvu ogrožata imunski sistem. Telo tistih, ki so pretrpeli kaj takšnega, je v odraslosti pogosto dovzetno za nenormalna vnetja zaradi prizadete imunosti. Poveča se tudi tveganje za sladkorno bolezen. Do slabega delovanja imunskega sistema ne pride samo v primeru zlorabe otrok, ampak tudi pri odraslih ob sporih med zakoncema in sodelavci, še posebej če traja dlje časa.

Vpliv na javno zdravstvo

Raziskave so povezale zlorabe in nasilje v vseh oblikah ne samo s povečano umrljivostjo, temveč tudi z negativnim vplivom na celotno skupnost. V svetovnem merilu so nasilje in zlorabe postali velika težava.

Naslednja statistika nam pomaga v pravi luči videti vpliv nasilja in zlorab na zdravje: Več kot enega od treh umorov žensk na svetu zagrešijo intimni prijatelji, pogosto zakonec ali partner.[8] Takšno nasilje običajno predstavlja konec daljšega obdobja zlorab. Uradniki javnega zdravstva v ZDA uvrščajo nasilje med osem dejavnikov, ki vplivajo na zdravje Američanov.

Zaščitni dejavniki

Na srečo navkljub številnim negativnim zdravstvenim posledicam za žrtve nasilja v družini še vedno obstaja upanje. Te zdravstvene težave se ne bodo razvile pri vseh zlorabljenih. Mnogi se uspejo izogniti bolezni z uporabo učinkovitih mehanizmov za obvladovanje, ki so pogosto opisani kot prožnost.

Dobra novica za vse prizadete je, da lahko pozitivni dejavniki pomagajo ljudem ozdraveti. Vključujejo negovanje zdravih čustev, učenje prilagodljivosti, razvoj nesebične skrbi za dobro počutje drugih, iskanje družbene podpore in vero, religijo ali duhovnost.[9] Pravzaprav študije kažejo, da lahko hvaležnost in še posebno odpuščanje močno okrepita čustveno prožnost pri soočanju s travmo in zlorabo.[10]

Odpuščanje ali hvaležnost sta lahko zdravilni balzam in zaščitni dejavnik, ki nam bo omogočil premagati bolezen, ki je lahko posledica zlorabe. Če nas je kdo zelo prizadel in mu nismo odpustili, mu s tem omogočamo, da nam škoduje še naprej. Neodpuščanje ogroža zdravje in nas pušča zagrenjene. Oropa nas veselja, ki si ga Bog želi za nas. Prav kakor je Jezus odpustil njim, ki so ga križali, čeprav si tega niso zaslužili, tako lahko mi odpustimo tistim, ki so nas prizadeli, čeprav do tega niso upravičeni. Odpustiti drugim ne pomeni, da opravičujemo njihova dejanja ali tega, kar so nam storili. Odpuščanje pomeni osvoboditev drugega pred našim obsojanjem, čeprav si tega ne zaslužijo, ker je Kristus nas oprostil Božje obsodbe, čeprav si tega ne zaslužimo. Apostol Pavel je jasno zapisal: “ Bodite drug do drugega dobrosrčni in usmiljeni ter drug drugemu odpuščajte, kakor je tudi vam Bog milostno odpustil v Kristusu.” (Efežanom 4,32.)

Eno od vprašanj, ki se poraja ljudem, ko doživijo hudo bolečino zlorabe, je: “Kje je Bog?” Bolečina in krivica preplavljata naš svet. Na trenutke je življenje nepošteno. Živimo v svetu dobrega in zla, veselja in žalosti, ljubezni in sovraštva, zdravja in bolezni. Včasih si povzročimo bolečino sami s slabimi odločitvami. Velikokrat pa ne naredimo popolnoma nič narobe, vendar se zdi, da nas žalost nenehno zalezuje. Prizadene nas duševni pretres. Jočemo. Doleti nas tragedija. Kljub vsem življenjskim krivicam je Bog še vedno blizu. Nikoli nas ne bo zapustil ali se nas odrekel (Hebrejcem 13,5). Če mu dovolimo, nas bo krepil in spodbujal. Bog še vedno zdravi potrta srca, osvobaja ujetnike in pomaga zatiranim (Luka 4,18).

Večna svetopisemska resnica, ki spreminja življenje, se glasi: “Bog je ljubezen.” (1. Janezovo pismo 4,8.) Bog je do nas vsekdar samo ljubeč. Nikoli ne bi naredil ničesar, da bi nam škodoval. Naših bolečih in travmatičnih izkušenj iz otroštva ali preteklosti ni povzročil Bog in tudi sami zagotovo nismo odgovorni zanje. Bile so posledica škodljivih in uničujočih odločitev nekoga drugega. Ali se počutimo krive za nekaj, nad čimer nismo imeli nikakršnega nadzora, ali krivimo Boga za to? Če je v našem srcu boleča praznina zaradi otroških ran, čustvene izdaje ali telesne ali duševne zlorabe, Jezus to razume. Sam je bil prevaran in pretepen, posmehovali so se mu in ga zavrnili. Ljudje so lagali o njem in se norčevali iz njega. Njegovi sovražniki so ga preklinjali in križali. Toda kljub strašnim krivicam ni nikoli izgubil vere v Očetovo ljubezen in skrb. Razume, kaj doživljamo, in si želi pozdraviti naše srce ter nam dati novo upanje za življenje.

Ali smo se že kdaj spraševali o namenu človeških odnosov? Čemu nam Bog daje očete, matere, brate, sestre, može, žene, sinove, hčere in prijatelje? Vsak človeški odnos je del Božjega načrta, da razkrije različne vidike njegove ljubezni. Sveto pismo ga predstavlja kot močnega in skrbnega Očeta, nežno in sočutno mater, ljubečega moža, vdano ženo, zaščitniškega starejšega brata, sestro, ki prisluhne, in zvestega prijatelja. Bog razodeva svojo ljubezen skozi prizmo odnosov med ljudmi.

Toda kaj, če se eno od teh razmerij zdrobi brez naše krivde? Kaj, če namesto Božjih značajskih lastnosti odraža greh in uničujočo naravo sebičnosti? Ko se naučimo zaupati Bogu, bo napolnil naše srce z ljubeznijo, ki bi jo morali prejeti od očeta, matere, sestre, brata, moža, žene ali prijateljev. Preberimo spodnje odlomke iz Svetega pisma in naj se naše srce veseli, da lahko Bog zadovolji naše najgloblje potrebe:

Kakor oče izkazuje usmiljenje nad otroki, GOSPOD izkazuje usmiljenje nad tistimi, ki se ga bojijo.” (Psalm 103,13.)

Oče sirotam in pokrovitelj vdovam je Bog v svojem svetem bivališču.” (Psalm 68,6.)

Mar pozabi žena svojega otročiča in se ne usmili otroka svojega telesa? A tudi če bi one pozabile, jaz te ne pozabim.” (Izaija 49,15.)

Kajti tvoj mož je tvoj stvarnik, njegovo ime je Gospod nad vojskami. Tvoj odkupitelj je Sveti Izraelov, imenuje se Bog vse zemlje.” (Izaija 54,5.)

Toda obstaja prijatelj [Jezus], ki je bolj vdan kakor brat.” (Pregovori 18,24.)

To so samo nekateri svetopisemski odlomki, ki opisujejo tesen in prisrčen odnos, ki ga z nami želijo imeti Oče, Sin in Sveti Duh. Če smo v družini doživeli pretrese, lahko najdemo novo upanje v Bogu, ki bo obnovil naše življenje in poskrbel za vse, kar pogrešamo. Ljubezen, ki izvira iz srca neskončnega Boga, ima zdravilno moč. V njem imamo novo življenje. Zaradi njega lahko zopet upamo in z novim veseljem zremo v prihodnost.

6

Smo to, kar mislimo

Ali smo se že kdaj vprašali, zakaj negativne misli včasih preplavijo naš um? Ali smo že kdaj poskušali negativno spremeniti v pozitivno? Ali smo že kdaj opazili vpliv tega, kar mislimo, na to, kar naredimo, ko smo postavljeni pred pomembne moralne izbire ali etične dileme?

Ko je skupina prostovoljcev dve noči vztrajala brez spanja, so vojaški raziskovalci ugotovili, da pomanjkanje spanja ovira udeležence pri sprejemanju odločitev glede moralnih dilem s čustvenim nabojem.[1] Medtem ko so nekateri prostovoljci spremenili svoj pogled na to, kaj je moralno sprejemljivo, vsi niso ravnali enako. Tisti, ki so na začetku raziskave dosegli visoke ocene v “čustveni inteligenci”, niso omahovali glede tega, kaj je zanje moralno.

Ta študija in mnoge druge pomagajo potrditi večno resnico, da je človek to, kar misli (Pregovori 23,7). Način, kako razmišljamo, oblikuje naše odzive na življenje. Naše misli vodijo naša dejanja. Naše obnašanje velikokrat sledi temu, kar je v naših mislih. Pogosto delujemo po svojih paradigmah. Gotovo se bomo nekajkrat v življenju znašli pred moralnimi zadregami. Kako se bomo odzvali, ko bo prišlo do tega? Ob takšnih priložnostih je lahko čustvena inteligenca prednost.

Kaj je čustvena inteligenca?

Tradicionalno smo razumeli inteligenco kot spoznavno ali duševno sposobnost osebe. Sredstvo, s katerim jo merimo, je test za inteligenčni količnik (IQ test). Že leta 1983 je razvojni psiholog Howard Gardner predlagal v knjigi Razsežnosti uma (Frames of Mind) teorijo o raznoterih inteligencah. Namesto da bi opredelili inteligenco kot eno samo logično sposobnost, bi jo morali videti kot niz osmih (pozneje je vključil še eno) skupin veščin: naturalistična inteligenca (“naravno moder”), glasbena inteligenca (“glasbeno moder”), logično-matematična inteligenca (“številčno/razsodno moder”), medosebna inteligenca (“človeško moder”), telesno-gibalna inteligenca (“telesno moder”), jezikovna inteligenca (“besedno moder”), znotrajosebna inteligenca (“osebno moder”), prostorska inteligenca (“slikovno moder”) in eksistencialna inteligenca (“moralno moder”).[2]

Nato je leta 1995 psiholog in znanstveni novinar Daniel Goleman izdal mednarodno uspešnico z naslovom Čustvena inteligenca (Emotional Intelligence) in populariziral čustveno sposobnost uma ali sposobnost prepoznati, oceniti in nadzirati čustva. Po Golemanu ima čustvena inteligenca pet različnih vidikov:[3]

1. poznavanje naših čustev,

2. upravljanje z našimi čustvi,

3. prepoznavanje čustev drugih,

4. upravljanje odnosov z drugimi,

5. samospodbuda za dosego zastavljenih ciljev.

Vse to je pomembno, saj moramo čustva vedno znati razvozlati in kontrolirati.

Vloga čustvene inteligence

Čustvena inteligenca ni povezana zgolj z odločanjem. Študije kažejo, da medtem ko služba lahko odraža naš IQ, je napredovanje s tem le malo povezano.[4] Prav tako ni povezano z ocenami v šoli. Uspeh in sreča v življenju sta tesneje povezana s čustveno inteligenco kakor s katero koli drugo obliko inteligence.

Različne znanstvene raziskave so pokazale, da bo povečanje osebne čustvene inteligence preprečilo ali zdravilno delovalo na depresijo, fobije, obsesivno-kompulzivno motnjo, posttravmatsko stresno motnjo, anoreksijo, bulimijo in zasvojenosti, kot je alkoholizem.[5] S programom 12 korakov anonimnih alkoholikov so na primer dosegli izjemen uspeh, vendar je štirikrat bolj uspešen v kombinaciji s programom za izboljšanje čustvene inteligence.

Kaj pa osebe, ki niso nujno zasvojene ali nimajo določene bolezni?

Krepitev čustvene inteligence bo pomagala takšnim posameznikom misliti bolj jasno in se učinkoviteje sporazumevati. To krepi enotnost v skupinah, zmanjša polariziranje in prispeva k srečnejšemu življenju.

Vplivi na čustveno inteligenco

Raziskovalci so v zadnjem desetletju opravili obsežne raziskave o tem, kaj lahko vpliva na čustveno inteligenco. Genetika, izkušnje iz otroštva in sedanja raven čustvene podpore igrajo pomembno vlogo. Prav tako kot to, kar jemo.

Bonnie Beezhold je pokazala, da je rastlinska hrana povezana z boljšim razpoloženjem tako pri moških kakor pri ženskah.[6] Prehod na vegetarijansko prehrano bo znižal stopnjo stresa, tesnobo in depresijo, ker rastlinska hrana ne vsebuje arahidonske kisline, vnetne maščobe, ki je navzoča večinoma v mesu in ribah.

Naše dejavnosti vplivajo tako na naš inteligenčni količnik kakor tudi na čustvenega. Televizijski programi zmanjšajo ustvarjalnost in posledično znižajo ocene.[7] Poleg tega je posledica pomanjkanje čustvenega nadzora ter več nasilja in spolnih kaznivih dejanj.[8] Zabava na internetu, posnetki in videoigre so prav tako škodljivi. Kot je dejal apostol Pavel: “Gledamo … in se … tako v isto podobo spreminjamo.” (2. Korinčanom 3,18 EKU.)

Naše verovaje ima največji vpliv na čustveno inteligenco. Naša prepričanja – ocene dogodkov, razmišljanje o problemih, monolog ali dialog – v veliki meri oblikujejo naša čustva. Tako imajo veliko več opraviti s tem, kako se počutimo, kakor to, kar se dejansko dogaja v našem življenju.

Vzemimo primer iz Svetega pisma. Krajevne oblasti so brez poštenega sojenja zaprle ter kruto preteple Sila in Pavla. Nato so ju vrgli na groba, umazana tla in pritrdili njune noge v klade (Apostolska dela 16,22–24). Medtem sta Bogu pela hvalnice. Zakaj? Ker so bile njune misli močnejše od tega, kar se je v resnici dogajalo v njunem življenju. Čustvene inteligence se lahko naučimo in jo razvijemo s ponotranjenjem več načel. S pomočjo svetopisemskih primerov bomo ponazorili tri takšna načela.

Savlov primer

Kralj Savel je bil visok, čeden in premožen (1. Samuelova 9,1–2). Takšne lastnosti pa imajo zelo malo opraviti s čustveno inteligenco.

Začel je negovati negativne misli, ki so bile nesmotrn, popačen način razmišljanja. Poznamo vsaj tri vzroke njegove duševne krize.

Prvi je bil spoznavno popačeno poveličevanje in pomanjševanje. Z drugimi besedami: poveličeval je stvari, ki niso pomembne, in pomanjševal tiste, ki so resnično pomembne.

Kako je Savel “zmanjševal”? Kadar je bil soočen s krivdo, je krivil druge in opravičeval sebe (1. Samuelova 15,20–21). “Zakaj ne govoriš raje o tem, kar sem naredil prav?” se je pritožil preroku Samuelu, ki ga je izzval. “Osredotočaš se samo na to, česar nisem naredil prav, kar – mimogrede – sploh ni tako pomembno.” Savel se ni učil iz svojih napak.

Savel je prav tako razmišljal o krivicah, ki so se mu zgodile. Zaradi krivde je bil obsojen, vendar je mislil, da je kazen prevelika. Toda ali je res bila? Navsezadnje je razsodbo podal sam Bog. Priznati moramo, da niso vsi vedno obravnavani pravično, toda celo v takšnih neugodnih razmerah bo premišljevanje o krivičnosti neizogibno povzročilo velike čustvene težave.

Tretji vidik Savlovega popačenega razmišljanja, povezanega s povečevanjem, je bil pretirana domišljavost (1. Samuelova 15,16–19). To lahko imenujemo tudi napihnjen ponos, ki je bil hitro prizadet – v njegovem primeru zato, ker so ljudje, še posebno ženske, očitno dajale prednost drugemu voditelju (1. Samuelova 18,6–9).

Če ne stavimo vsega na odobravanje drugih, če smo ponižni in se ne poveličujemo, je manj možnosti, da bi bili zaradi graje ali razočaranja potrti. To ne pomeni, da bi morali imeti nizko samopodobo. Kristjan se zaveda, da bi Kristus umrl za eno samo osebo, kar pomeni, da ima vsak od nas neskončno vrednost. Kadar pa mislimo, da smo pomembnejši od osebe, ki sedi poleg nas, za katero je Kristus prav tako umrl, smo prestopili mejo in stopili na stran ošabnosti in prevzetnosti.

Čeprav je bil človek s čudovitimi možnostmi, je Savel živel sebično življenje. Nikoli ni povsem zaupal Bogu ali ga ubogal. Prav tako se nikoli ni odrekel ponosu za več kot nekaj dni. Nazadnje je pod velikim pritiskom in približujočimi sovražniki končal življenje s samomorom.

Salomonov primer

Drugo napačno razmišljanje je čustveno sklepanje, ki gre nekako tako: “Počutim se kot zguba, zato sem zguba. Počutim se preobremenjen in nemočen, zato svojih težav ne morem rešiti. Počutim se, kot da sem na vrhu sveta, zato sem nepremagljiv. Jezen sem na vas, kar dokazuje, da ste bili kruti in neobčutljivi do mene.” Takšno čustveno razmišljanje pogosto vodi v krog zasvojenosti.

V svetopisemski knjigi Pridigar je Salomon zapisal: “Rekel sem v svojem srcu: 'Daj, da poskusim z veseljem! Uživaj dobro!' Pa glej, tudi to je nečimrnost. … Kar koli so mi oči poželele, ničesar jim nisem odrekel. Svojemu srcu nisem zabranil nobenega veselja.” (Pridigar 2,1–10.)

Salomon je rekel: “Če se kdo zabava, si to želim početi tudi jaz.” Zanimivo je, da je depresija v naši družbi epidemična, čeprav lahko danes počnemo veliko več “zabavnih stvari” kot kdaj prej. Torej če bi zabavne stvari lahko preprečile ali ozdravile depresijo, bi morala danes doseči najnižjo stopnjo svoje pojavnosti. Vendar ni tako.

Večina “zabavnih stvari” dvigne raven dopamina v naših možganih, kar ustvari občutek zadovoljstva, vendar ima za posledico tudi dramatičen padec pod normalno raven. Poleg tega večkrat ko počnemo takšne stvari, manj nas dvignejo. Kadar počnemo stvari, ki v nas sprožajo odvisnost, se kmalu zgodi, da nas komaj dvignejo do nevtralnosti. V vmesnem času pa čutimo globok, premagujoč občutek žalosti.

Salomon je prav tako napisal: “Tako sem zasovražil življenje, … kajti vse je nečimrnost in lovljenje vetra. Tedaj sem se obrnil, da bi svoje srce izročil obupu zaradi vsega truda.” (Pridigar 2,17–20.) Imel je največ denarja, najlepše hiše in vrtove ter najlepše ženske. Njegovi sodobniki so menili, da bi moral biti najsrečnejši človek. Toda njegovo sebično življenje mu ni prineslo sreče. “Salomon je iz lastne grenke izkušnje spoznal puhlost življenja, ki išče svojo najvišjo blaginjo v pozemskih rečeh.”[9]

Sčasoma je Salomon spremenil svoje življenje. Če je on lahko preusmeril zapravljeno življenje, obstaja upanje za vsakega od nas.

Jonatan Martensson ponuja rešitev za čustveno sklepanje: “Občutki so zelo podobni valovom,” ugotavlja. “Ne moremo jih ustaviti, da bi prihajali, vendar lahko izberemo enega, na katerem bomo deskali.” Izberemo jih lahko na podlagi tega, kar je resnično in v skladnosti z Božjim načrtom za naše življenje.

Elijev primer

Elija je “šel naprej v puščavo dan hoda. Prišel je in sedel pod samotno bodičevje; želel si je smrt in rekel: 'Dovolj je; zdaj, Gospod, vzemi moje življenje, saj nisem boljši kakor moji očetje.'” (1. Kraljeva 19,4.) Starozavezni prerok ni trpel zaradi ponosa niti se ni vdajal popustljivemu načinu življenja. Čeprav je živel skromno, je zbolel za resno obliko depresije.

Elija je kot človek, ki je vedno sledil Božji volji, pravkar doživel Božje čudežno posredovanje na gori Karmel. Vendar ga je nekdo obvestil, da mu strežejo po življenju, in zajela ga je panika. Ali je imel razlog, da se boji kraljice Jezabele? Da, ker je ubila vse druge Gospodove preroke. Toda namesto da bi se zanašal na Božjo zaščito, se je obrnil in zbežal. Štirideset dni pozneje je bil tako izčrpan, da je želel umreti.

Bog je želel Eliju pomagati iz depresivnega stanja. Tako kot veliko depresivnih ljudi je prerok želel ostati v temi – v jami. Bog je poslal potres in vihar, da ga je privabil iz jame na svetlo. Po tem pa je Gospod uporabil tisto, kar je bilo najpomembnejše za Elijevo okrevanje: ponudil mu je kognitivno vedenjsko terapijo za odpravljanje njegovih popačenih misli.

Elijevo izkrivljanje je bilo posploševanje. “Sem edini, ki se ni poklonil pred Baalom,” je dejal. Gospod mu je prvič to spregledal. Ampak ko je prerok to ponovil, mu Bog ni mogel pustiti, da še naprej vztraja v samouničujočem posploševanju. “Elija,” je rekel Gospod, “imam še 7.000 drugih, ki se niso poklonili Baalu.”

Bog je dal Eliju več posebnih nalog, da bi mu pomagal premagati potrtost (1. Kraljeva 19,15–16). Prerok se je držal tega, kar mu je Gospod naročil, in okreval.

Osvobojeni

Če so misli negativne, bodo negativna tudi čustva. Misli in čustva skupaj tvorijo značaj osebe. Dobra novica je, da nas bo obnovitev našega razmišljanja spremenila. Sveto pismo pravi: “Preobražajte se z obnovo svojega mišljenja.” (Rimljanom 12,2.) Ne samo da moramo prepoznati izkrivljene misli, temveč jih moramo tudi popraviti in jih nadomestiti s pravimi in dobrimi, katerih vir je Bog.

Kako lahko potem varujemo in izboljšamo čustveno inteligenco? Z uživanjem zdrave hrane, zadostnim spanjem, izogibanjem slabi zabavi na internetu, televiziji in v filmih in z zavračanjem spoznavnih motenj: samopoveličevanja na temelju čustvenega sklepanja, posploševanja itd.[10] Odločiti se moramo gojiti dobre in resnične misli, takšne, ki izhajajo iz razumevanja Božjega načrta za naše življenje. “Potem,” pravi Kristus, “boste spoznali … resnico in resnica vas bo osvobodila.” (Janez 8,32.)

Negativnih misli se lahko znebimo tako, da jih zamenjamo s pozitivnimi. Samouničujoče depresivne misli bodo prodrle v naš um. Toda v takšnih trenutkih je nasvet apostola Pavla zelo koristen: “Mislite na to, kar je zgoraj, ne na to, kar je na zemlji. Kajti umrli ste in vaše življenje je skrito s Kristusom v Bogu. Ko se bo prikazal Kristus, vaše življenje, tedaj se boste tudi vi prikazali z njim v slavi.” (Kološanom 3,2–4.) Skrbno si oglejmo to Božje navodilo. Najprej nam svetuje, naj mislimo “na to, kar je zgoraj”. To lahko povemo z drugimi besedami: “Odločite se sprejeti Božjo resnico. Ne dovolite izkrivljenim mislim, ki jih prinaša Hudič, preoblikovati vaše razmišljanje.”

“Misliti na to, kar je zgoraj” povzroči spremembo v miselnih procesih iz dveh pomembnih razlogov. Najprej znova začutimo, da je naše “življenje … skrito s Kristusom v Bogu”. V njem smo potrjeni in sprejeti. Prav tako smo v njem varni in mirni. Bog je naše pribežališče in moč. Jezus je na križu premagal vse sile zla. Njegova zmaga je naša (Kološanom 2,15). Nič nas ne more iztrgati iz njegovih rok (Janez 10,27–28). Nič nas ne more ločiti od njegove ljubezni (Rimljanom 8,35–39). Nič nas ne more oropati našega globokega notranjega miru in veselja, če po veri vsak dan razmišljamo o resnici, da Jezus in Bog varujeta naše življenje.

Drugič, “misliti na to, kar je zgoraj”, ima moč globoko spremeniti življenje, saj se bomo, “ko se bo prikazal Kristus”, pridružili njemu v slavi. To je upanje in spodbuda, ki presegata vse, kar bi nas lahko mučilo in vznemirjalo. Jezus bo spet prišel, da bi nas vzel domov. Nekega dne bodo žalost, trpljenje, bolezen in depresija končani. Zatiranje in nepravičnost bosta izginila v večno preteklost. V Kristusu, po Kristusu in zaradi Kristusa lahko imamo pozitivne, optimistične, vesele misli že danes.

7

Upanje onkraj depresije

Depresija je svetovni problem, ki lahko prizadene vsakogar. Statistike kažejo, da zaradi nje trpi več kot 350 milijonov ljudi vseh starosti. Kot vodilni vzrok nezmožnosti predstavlja glavni del svetovnega bremena bolezni. Tisti, ki so preučili primere bolezni, napovedujejo, da bodo te številke v prihodnosti še naraščale.

Svetovna zdravstvena organizacija opisuje depresijo kot “skupek duševnih motenj, za katere so značilni žalost, izguba zanimanja ali veselja, občutki krivde ali nizko samospoštovanje, motnje spanja in apetita, občutek utrujenosti in slaba koncentracija”.[1] V najslabšem primeru lahko depresija vodi k samomoru. Ocenjujejo, da vsako leto zaradi nje in povezanih vzrokov umre 1 milijon ljudi. To je še bolj zaskrbljujoče, ko se zavemo, da lahko pri ljudeh, ki se borijo z depresijo, pomaga kar nekaj pozitivnih načel in učinkovito zdravljenje.

Niti boljši življenjski standard ne zagotavlja sreče. “Na podlagi podrobnih pogovorov z več kot 89.000 ljudmi rezultati [študije] kažejo, da je ogroženih 15 odstotkov prebivalcev držav z visokimi dohodki v primerjavi z 11 odstotki v državah z nizkimi ali srednje visokimi dohodki. V zadnjem letu je imelo depresijo 5,5 odstotkov ljudi.”[2] Kot vidimo, denar ni rešitev za nezadovoljstvo, malodušnost in obup.

Ista raziskava je pokazala, da imajo ženske “še dvakrat tolikšno verjetnost za depresijo kot moški, glavni dejavnik pa je bil izguba partnerja – bodisi zaradi smrti, razveze ali ločitve”.[3] Vzrok za depresijo ni za vse enak. Za nekatere je genetska težava, ki vpliva na ravnovesje kemikalij (nevrotransmiterjev) v možganih. Za druge je vzrok za depresijo stresni življenjski dogodek, kakor je na primer smrt ljubljene osebe, izguba službe, ločitev ali pa jo sproži žalosten življenjski dogodek. V mnogih primerih se depresija pojavi kot posledica kombinacije kemičnega neravnovesja in sprožilnega dogodka. Ne glede na vzrok – kemična nestabilnost v možganih ali bolečina nekega pomembnega življenjskega dogodka – lahko depresija škoduje človekovemu življenju in jo je treba učinkovito reševati.

Resno stanje

Depresija lahko človeka zelo onesposobi. Milijoni ljudi živijo v temni senci žalosti, potrtosti in brezupa ter se pogosto borijo z občutki manj- in ničvrednosti. Medtem ko obstajajo stopnje depresije – vsi smo že doživeli lažjo obliko –, bo imelo skoraj 22 od 100 žensk v življenju epizodo ali več težke depresije. To je skoraj dvojna možnost v primerjavi z moškimi. Približno 13 od 100 moških se v življenju spopada z neko obliko depresije. Tudi otroci pred 10 letom lahko doživijo depresijo, čeprav razlika med spoloma ni razvidna do reproduktivnih let, med in po adolescenci. Po menopavzi so ženske manj nagnjene k depresiji.

Več dejavnikov povzroča, da so ženske bolj kot moški dovzetne za depresijo, ki jo spodbudi stres. Prav tako so približno štirikrat bolj kot moški nagnjene k sezonsko razpoloženjski motnji. To je oblika depresije, ki se pojavlja na območjih, kjer so pozimi dnevi zelo kratki. Ljudje se zbudijo in odidejo na delo v temi ter se vračajo domov v temi. Le malo so izpostavljeni sončni svetlobi. Še en dejavnik, ki lahko vpliva na pojav depresije, so hormonska nihanja v plodnih letih, ki lahko vplivajo tudi na nevrotransmiterje v možganih, kar poveča dovzetnost za depresijo.

Ženske v številnih kulturah nimajo enakega statusa kot moški – tudi to lahko igra vlogo pri depresiji. Rojevanje otrok in skrb za veliko družino nalagata ženskam nesorazmerno veliko odgovornost. Neplodnost ali spontani splav se lahko obravnava kot neizpolnitev njene vloge. Peroralna kontracepcijska sredstva so lahko vzrok za depresijo pri občutljivih ženskah. Hormonski dejavniki lahko imajo ciklično (mesečno) vlogo, pogosta je tudi poporodna depresija. Ne glede na vzroke, ženske z depresijo potrebujejo in si zaslužijo resno in sočutno skrb.

Simptomi depresije se razlikujejo od osebe do osebe. Nenehna utrujenost in izguba energije so pogoste pritožbe. Depresivni posamezniki lahko trpijo zaradi izgube koncentracije in postanejo neodločni. Občutki krivde in nizke samopodobe pogosto trajajo več tednov ali celo mesecev naenkrat. Nekateri imajo težave s spanjem ali pa spijo več kot običajno. Mnogi se zbujajo zelo zgodaj. Osebe, ki trpijo za depresijo, pogosto izgubijo zanimanje za vsakodnevne dejavnosti. Lahko se borijo s ponavljajočimi se mislimi o smrti in samomoru. Spremembe v prehranjevalnih navadah lahko povzročijo bodisi izgubo ali pridobitev telesne teže (sprememba več kot 5 odstotkov telesne teže v enem mesecu). V hujših primerih posamezniki z depresijo izgubijo zanimanje za prehranjevanje in ne najdejo več veselja v življenjski dejavnosti, niti družabnih odnosih.

Družba se mora zavedati, da so velike depresivne motnje prav tako bolezen kakor telesne (npr. sladkorna bolezen ali zlatenica). Nepremišljeni komentarji, kot sta “spravi se k sebi” ali “naredi že kaj zase”, kažejo bodisi na pomanjkanje znanja ali – še bolj žalostno – nevednost okolice. Takšne izjave lahko povzročijo dodatno bolečino, gorje ali poslabšanje depresije.

Tretiranje depresije

Oseba s hudo depresijo bo potrebovala strokovno pomoč. Nepremišljeno in celo nevarno je, da bi se dobronamerni, vendar neizkušeni zdravstveni laiki poskušali vmešavati v življenje bolnika.

Zdravljenja hude depresije se lahko lotimo na več načinov. Vsakdo, ki ima znake depresije, mora poiskati strokovno pomoč. Temeljita ocena bo pomagala določiti natančno obliko zdravljenja. Hudi primeri lahko zahtevajo sprejem v bolnišnico. Skupaj z zdravili bodo takšni programi zagotovili svetovanje in koristen pristop, kot je kognitivna vedenjska terapija. Bolniki morajo pogosto jemati zdravila več mesecev in včasih je zdravljenje treba ponoviti.

Pri lažjih oblikah depresije pri odraslih je pogosto učinkovita telovadba. Harvard Medical School ima spodbudne novice o odpravljanju simptomov depresije: Pregled študij, ki segajo vse do leta 1981, kaže, da “lahko redna telovadba izboljša razpoloženje pri ljudeh z blago do zmerno depresijo – in lahko celo igra podporno vlogo pri zdravljenju težje oblike depresije”.

Poročilo prav tako navaja, da so v “študiji, objavljeni v Archives of Internal Medicine, določili 156 depresivnim bolnikom aerobni vadbeni program, SSRI sertralin (zoloft je vrsta antidepresiva) ali oboje. Po 16 tednih kar 60 do 70 odstotkov bolnikov v vseh treh skupinah ni več imelo težje oblike depresije. Pravzaprav so bili rezultati skupin na dveh ocenjevalnih lestvicah depresije skorajda enaki.” “Študija, objavljena leta 2005 …, je razkrila, da hitra hoja približno 35 minut na dan petkrat na teden ali 60 minut na dan trikrat na teden bistveno izboljša simptome pri ljudeh z blago do zmerno depresijo.”[4]

Če smo malce potrti, pojdimo ven, se sprehodimo in globoko dihajmo. Medtem ko to počnemo, razmišljajmo o Božji dobroti in ga prosimo, da nam da pozitivne misli.

Še en dejavnik pri odpravljanju depresije je hrana, ki jo jemo. Spremembe v prehrani lahko prav tako omilijo stanje. Klinika Mayo poroča, da lahko prehrana prispeva k depresiji: “Nekatere prejšnje raziskave kažejo, da vas lahko slaba prehrana naredi dovzetnejše za depresijo. Raziskovalci v Veliki Britaniji so pet let spremljali depresijo in prehrano pri več kot 3.000 pisarniških delavcih srednjih let. Ugotovili so, da so ljudje, ki so jedli hitro prehrano – takšno z veliko predelanega mesa, čokolade, sladicami, ocvrto hrano, rafiniranimi žiti in polnomastnimi mlečnimi proizvodi – pogosteje navajali simptome depresije.”[5]

Z drugimi besedami – kadar jemo zelenjavo, koristimo tako možganom kot tudi telesu. Vendar nas ne razumite narobe: ne trdimo, da bomo, če bomo pojedli en korenček na dan, ves čas prepevali. Depresija je zapletena tema, vendar je zdrava prehrana del celovitega programa dobrega počutja, ki bo pomagala pri lajšanju težav.

Nekatere splošne zdravstvene navade so lahko prav tako učinkovite:

- Jejmo zdravo in dobro uravnovešeno prehrano na rastlinski osnovi.

- Redno dovolj spimo in počivajmo.

- Redno telovadimo v naravi.

- Gojimo dobre odnose z družino in s prijatelji.

- Zaupajmo v moč in milost našega ljubečega nebeškega Očeta.

- Spremenimo vzorec razmišljanja in se poskušajmo osredotočiti na možnosti in pozitivne stvari.

- Poiščimo strokovno pomoč, če trajajo simptomi depresije dlje časa, in upoštevajmo predpisano zdravljenje usposobljenega zdravstvenega osebja.

Eden najmočnejših protistrupov za depresijo so odnosi. Zelo pomagajo topli, ljubeči odnosi, pristna prijateljstva in močne družinske vezi. Če smo na tleh, zaupajmo prijatelju in delimo svoje breme s kom, ki mu lahko zaupamo. Ni treba, da breme nosimo sami. Pravzaprav nas sam Jezus vabi, naj svoje najtežje breme prinesemo k njemu. Spodbuja nas: “Pridite k meni vsi, ki ste utrujeni in obteženi, in jaz vam bom dal počitek.” (Matej 11,28.)

Kadar gre za depresijo, sta lahko koristna ustrezno obvladovanje stresa in uravnotežen duhovni odnos z Bogom. To je izkusil starodavni prerok iz svetopisemskih časov. O njem smo govorili v prejšnjem poglavju, vendar ponovimo njegovo zgodbo in poglejmo, česa nas lahko nauči.

Stres je bil nenehen Elijev spremljevalec, kot na primer, ko se je soočil z malikovalskimi preroki poganskega boga Baala na gori Karmel. Deževalo ni že tri leta in pol. Pridelki niso uspevali in lakota se je širila po deželi. Elija je predlagal izziv: “Če je Bog nebes vrhovni in vsemogočen, naj pošlje dež. Če pa je Baal mogočnejši, naj odgovori na molitve svojih prerokov in pošlje naliv.” Baalovi častilci so namreč trdili, da je prav to njegova domena. Napetost in pritisk sta naraščala. Baalovi preroki so vpili nesmiselne molitve, a se ni nič zgodilo. Potem je Elija prosil nebesa in začelo je deževati. Božji prerok je bil priča čudežu, ki ga je navdal z navdušenjem. Vendar se je njegovo razpoloženje, ki ga je čutil na vrhu gore, kmalu spremenilo.

Eliju je zdaj stregla po življenju Jezabela, žena kralja Ahaba. Izčrpan in prestrašen je Božji prerok pobegnil. Dlje ko je potoval, bolj izčrpan je postajal. Zamorjenost ga je prevzela kot temen oblak. Zmeden in malodušen ni imel več želje, da bi živel. Sveto pismo opisuje zgodbo takole: “Sam pa je šel naprej v puščavo dan hoda. Prišel je in sedel pod samotno bodičevje; želel si je smrt in rekel: 'Dovolj je; zdaj, Gospod, vzemi moje življenje, saj nisem boljši kakor moji očetje!'” (1. Kraljeva 19,4.) Elija je postal tako depresiven, da se mu ni več zdelo vredno živeti.

Krščanska pisateljica je kot pojasnilo tega dogodka zapisala: “V izkušnji vseh pridejo trenutki ogromnega razočaranja in skrajnega malodušja – dnevi keliha bridkosti, ko je težko verjeti, da je Bog še vedno nežen dobrotnik pozemskih otrok; dnevi, ko nadloge mučijo srce, dokler se smrt ne zdi boljša od življenja. V takšnih trenutkih se mnogi prenehajo zanašati na Boga in se znajdejo v sužnosti dvoma in verigah nevere. Ko bi lahko v takšnih časih z duhovnimi očmi zaznali pomen Božje previdnosti, bi videli angele, ki nas poskušajo rešiti nas samih in postaviti naše noge na temelj, ki je trdnejši kakor večni griči. Potem bi nas prežela nova vera in novo življenje.”[6]

Na tej kritični točki v Elijevem življenju je Bog preskrbel hrano in vodo za preroka in ga pozval, naj si spočije. Prav tako ga je spodbudil z zagotovilom, da je On še vedno z njim. Končno je Elija zapustil ječo obupa in se spet veselil v sončni svetlobi Gospodove prisotnosti.

V številnih pogledih je Elijeva zgodba opis vsakogar od nas. Vsi na neki točki trpimo za depresijo, ki izhaja iz življenjskih dogodkov. V takšnih trenutkih lahko računamo na Božjo pomoč.

Dober zaključek

Končajmo to poglavje pozitivno. Sintija (psevdonim), sodelavka enega od avtorjev te knjige, je doživela dolgotrajno in globoko depresijo. Sčasoma se je s pomočjo nekaterih tukaj podanih nasvetov rešila obupa, ki jo je zasužnjeval. Tukaj je njen nasvet za vsakogar, da bi se ognil tej situaciji: “Če ste depresivni dalj časa, poiščite pomoč. Ne zavračajte zdravil. Zdravila lahko porušijo zid teme, ki vas obdaja, in ta preboj vam bo dal moč, ki vam je potrebna za spremembe v načinu življenja, ki lahko pripomorejo k vašemu okrevanju. Poiščite dobrega zdravnika s priporočili. Pogovarjajte se o tem z nekom in prosite to osebo, da moli za vas.”

“Če je vaša depresija življenjski boj, se hranite z Božjo besedo,” še svetuje. “Preberite in si zapomnite besedila o radosti, kot so Nehemija 8,10, Psalmi 34, 40 in 66 ter knjiga Filipljanom. Začnite pisati ‘dnevnik veselja’, v katerem se vsak večer pred spanjem zahvalite Bogu za pet stvari. Zbirajte dobre misli. Označite besedila v Svetem pismu, ki govorijo o radosti, veselju, zadovoljstvu in slavljenju, tako da se lahko sklicujete na njih vsak dan.” Večkrat rada navede misel, ki jo je napisal hebrejski pesnik: “Zakaj moj pomočnik si postal, radujem se v senci tvojih peruti.” (Psalm 63,8 EKU.)

Zapomnimo si večno resnico: Pravilo uma je, da se postopoma prilagaja temu, o čemer premišljujemo. Mislimo pozitivne misli. Razmišljajmo o Božji besedi. Prisvojimo si Božje obljube. Verujmo, da bo Jezus, luč sveta, razsvetlil našo temo. Ne sprejemajmo laži o sebi. Smo dragocen Božji otrok in mu pomenimo več, kot se bomo kdaj koli zavedali. To, da razumemo svojo vrednost v njegovih očeh in njegovo skrb za nas, nam bo pomagalo uspeti!

8

Svobodni

Bil je srce parajoč prizor: jokajoči otroci in prizadeta mati, očitno pretresena in jezna: “To je kapljica čez rob,” je rekla. “Tega ne zdržim več!” Oče in mož Samo, alkoholik, je izgubil še eno službo.

Prijeten in ljubezniv človek, ki je bil na splošno prijazen oče in pozoren mož – razen kadar je bil pod vplivom alkohola. V športnih krogih njegovega mesta so ga imeli radi in so ga sprejeli medse. Vedno je lahko računal na to, da bo povabljen na praznovanja kluba ali v restavracijo po igri golfa ali kakšnega drugega športnega dogodka. Ker ga je njegova odvisnost stala izgube ene službe za drugo, je izgubil ne samo finančno varnost, temveč tudi veliko prijateljev, s katerimi je igral, pil in se “bratil” v “boljših časih”.

Ni pa imel težav samo z alkoholom – tudi kadil je. Niti to, da so pri njem odkrili raka na grlu, ga ni spodbudilo, da bi prenehal kaditi za več kot nekaj mesecev. Življenje ogrožajoči diagnozi, kot sta srčni infarkt in rak, pogosto vodita le do kratkoročnih sprememb življenjskega sloga. Streznitvena realnost je, da je potrebno nekaj več, da povzroči korenite in dolgoročne spremembe v našem ustaljenem vedenju.

Samova žalostna zgodba priča o takšnem vzorcu, ki ga najbolje opisujejo njegove besede med številnimi, vendar kratkotrajnimi obdobji treznosti: “Lahko nadzorujem tobak in alkohol; nista moj gospodar!” Žalostno dejstvo pa je, da temu ni bilo tako; v resnici je bil njun suženj.

Njegova ljubezenska afera z alkoholom je vplivala na mnoge ljudi, zlasti tiste v njegovi družini. Dva od njegovih štirih otrok sta prav tako postala alkoholika. Moder človek je imel resnično prav, ko je v Pregovorih 23,29–32 izjavil: “Kdo ima gorje, kdo žalovanje? Kdo prepire, kdo skrbi? Kdo udarce brez potrebe, kdo motne oči? Tisti, ki se zadržujejo pri vinu in hodijo poskušat zamešano pijačo. Ne glej vina, kako se rdeči, kako se iskri v kozarcu, se gladko pretaka. Naposled piči kakor kača, brizgne strup kakor gad.” Z drugimi besedami: če se zavedamo ali ne, je alkohol smrtonosna snov. Samo je prepozno odkril to grozljivo resnico.

Morda mislimo, da je zmerno pitje dobro za naše zdravje. Vendar ne obstaja varna raven uživanja alkohola, ki ne bo vodila do povečanja možnosti za rak dojk pri ženskah ali rak debelega črevesa pri moških. Prav tako ne gre zanemariti niti problema odvisnosti, nesreč, nasilja v družini in druga zdravstvena in družbena vprašanja, povezana z uživanjem alkohola. Če je alkohol del našega življenjskega sloga, vedimo, da je lahko življenje veliko boljše brez njega.

Kako velik problem je alkohol?

Glede na Globalno poročilo o alkoholu in zdravju, ki ga je objavila Svetovna zdravstvena organizacija v Ženevi februarja 2011:[1]

- Vsako leto umre približno 2,5 milijona ljudi zaradi vzrokov, povezanih z alkoholom.

- Uživa ga 55 odstotkov odraslih.

- Štiri odstotke ljudi po svetu umre zaradi z alkoholom povezanih poškodb, raka, bolezni srca in ožilja ter ciroze jeter.

- V svetovnem merilu je 6,2 odstotka smrti moških povezanih z alkoholom.

Poročilo Svetovne zdravstvene organizacije po vsem svetu je pokazalo tudi, da so ljudje, stari 15 let ali več, v letu 2005 povprečno popili 6,13 litrov čistega alkohola. Podatek iz leta 2010 za Slovenijo je znatno višji: 11,6 litra.[2] Količina se zdi nestabilna v obeh Amerikah in na področju Evrope, vzhodnega Sredozemlja in zahodnega Tihega oceana. Vendar pa so raziskovalci opazili znatno rast v Afriki in jugovzhodni Aziji. Zdravstveno tveganje se še bolj poveča z opijanjem ali ko ljudje pijejo samo zato, da bi se opili. Opredelitve opijanja se razlikujejo, vendar v Združenih državah Amerike zdravstveni delavci menijo, da predstavlja opijanje več kot pet zaporednih pijač za moške in več kot štiri za ženske. Praksa opijanja je izbruhnila v mnogih delih sveta.

Zaradi uživanja alkohola vsako leto umre na deset tisoč ljudi. To bi lahko preprečili. “V Evropski uniji se alkoholu pripisuje približno 120.000 prezgodnjih smrti na leto: 1 od 7 pri moških in 1 od 13 pri ženskah,” pravi drugo poročilo Svetovne zdravstvene organizacije.[3] Takšna zaskrbljujoča dejstva postavljajo alkohol ob tobak kot enega od vodilnih svetovnih vzrokov smrti in invalidnosti.[4] Alkohol ni običajen, temveč zelo nevaren proizvod.

Odvisnost od alkohola

Od vsakih 100 ljudi, ki pijejo alkohol, jih bo 13 razvilo odvisnost. Če je bil kdo od bližnjih sorodnikov (na primer oče, mati, stric, teta, stari straši) odvisen od alkohola, se verjetnost podvoji. Če pa se eksperimentiranje z alkoholom začne pri mlajših od 14 let, se verjetnost zasvojenosti poveča čez 40 odstotkov![5]

Od zgodnjega otroštva moramo izobraževati otroke o nevarnostih alkohola. Starši in drugi morajo spodbujati zdrave odnose in povezanost otrok. Takšna družbena podpora razvije odpornost in spodbuja zdrave izbire. Dodaten sloj zaščite za staro in mlado je živa osebna vera v Boga.

Zakaj je vera tako pomembna, kadar se ukvarjamo z odvisnostmi? Zaradi dveh zelo pomembnih razlogov. Prvič, razumevanje, da naše telo ni zabavišče, temveč tempelj živega Boga, spodbudi drugačno mišljenje. Kristus, ki nas je ustvaril in odrešil, želi živeti v nas po svojem Svetem Duhu. Besede apostola Pavla odmevajo skozi stoletja: “Mar ne veste, da je vaše telo tempelj Svetega Duha, ki je v vas in ki ga imate od Boga? Ne pripadate sebi, saj ste bili odkupljeni za visoko ceno. Zato poveličujte Boga v svojem telesu.” (1. Korinčanom 6,19–20.)

Drugi razlog, da vera povzroča takšno razliko v naši sposobnosti za premagovanje uničujočih navad, je, da ko smo se odločili predati svojo šibko vero Bogu, nas bo On okrepil, da bi lahko bili sposobni premagati uničujoče življenjske navade. Apostol Janez jedrnato navaja: “Ker vse, kar je rojeno iz Boga, premaga svet; in to je zmaga, ki je premagala svet: naša vera.” (1. Janezovo pismo 5,4 CHR.) Naš ljubeči nebeški Oče želi, da vsakdo živi brez hromečih zasvojenosti, ki nas naredijo dovzetne za smrtno nevarne bolezni, kot so bolezni srca in rak.

Alkohol in rak

Rak je eden od glavnih vzrokov smrti na svetu. Raziskovalci v Evropski uniji, kjer je rak postal drugi najpogostejši vzrok smrti (s približno 2,5 milijona smrti zaradi rakavih obolenj na leto), ocenjujejo, da uživanje alkohola neposredno povzroča 10 odstotkov primerov raka pri moških in 3 odstotke pri ženskah. Izogibanje alkohola lahko prepreči približno 30 odstotkov vseh vrst raka v Evropski uniji.[6] Po vsem svetu najdemo trdne dokaze, da alkohol povzroča raka dojk pri ženskah in raka debelega črevesa pri moških in ženskah. Zdi se, da ni varne meje/odmerka alkohola, da bi se izognili njegovim kancerogenim učinkom. Zato je očitno nevarno priporočati uživanje alkohola za krepitev zdravja, kot nekateri počno za morebitne srčne koristi.

Alkohol in družba

Znano je, da je uživanje alkohola krivo za nesreče, kot so smrtne žrtve v cestnem prometu, kot tudi nasilje v družini, umore, posilstva in druga kazniva dejanja. Alkohol je prav tako tudi glavni vzrok preprečljive duševne zaostalosti. Zlahka prehaja skozi posteljico in uničuje razvoj možganov otroka. Torej med nosečnostjo ni varne količine uživanja alkohola.

Alkohol in zdravje srca

V zadnjih 30 letih so nekateri spodbujali pitje alkohola za “zdravo za srce” in zaščito pred boleznimi koronarnih arterij. Veliko o tej temi se je pojavilo v poljudnih in znanstvenih revijah. Vendar si iz različnih razlogov rezultati različnih študij nasprotujejo. Vodilni raziskovalci so predlagali, da so lahko nekateri ali vsi učinki zmernega pitja na srce posledica drugih dejavnikov.[7] Razlike v zdravstvenem stanju, izobrazbi in socialno-ekonomski položaj posameznikov, ki so sodelovali v raziskavah, so dodali še večjo zmedo pri razlagi podatkov. Na primer, veliko oseb, vključenih v skupino nepivcev, so bili pivci pred opravljanjem raziskave, in so prenehali piti alkohol iz zdravstvenih razlogov.[8] Vedno večje število raziskovalcev ne pripisuje boljšega stanja srca med zmernimi pivci alkoholu, temveč boljšemu zdravstvenemu stanju in drugim zdravim življenjskim navadam, kot sta telovadba in prehrana, ki sta bili v večji meri prisotni med nepivci, ki so sodelovali v raziskavi.[9]

Ob upoštevanju vseh očitnih zdravstvenih tveganj, povezanih z alkoholom, ni smiselno spodbujanje njegove uporabe za zdravje srca, še posebej če obstajajo drugi dokazani in varni načini za preprečevanje bolezni srca, kot sta vsakodnevna telovadba in zdrava prehrana.

Morilec tobak

Še en morilec je tobak. Vsak dan več kot 1 milijarda ljudi kadi ali žveči tobak, 15.000 pa jih vsak dan umre zaradi bolezni, ki so povezane s tobakom.[10] Večini teh smrti bi se lahko izognili, če ljudje ne bi kadili, in še več, če bi izkoreninili pasivno kajenje. Povzetek: Če kadimo, se sami izpostavljamo nevarnosti.

Tobak je smrtonosen in na trgu prosto dostopen strup, ki se ga uporablja na različne načine. Lahko se kadi, žveči, inhalira, uporablja se ga celo raztopljenega v vodi (šiša). Vse oblike so škodljive in bistveno povečujejo tveganje za bolezni in celo smrt. Tobak ubije do polovice uporabnikov!

• Tobak prispeva k smrti skoraj 6 milijonov ljudi vsako leto. Šeststo tisoč teh so nekadilci, ki so izpostavljeni pasivnemu kajenju.

- Skoraj 80 odstotkov 1 milijarde kadilcev na svetu živi v državah z nizkimi in s srednjimi dohodki.

- Poraba tobačnih izdelkov na svetu še naprej narašča.

- Zaradi vzrokov, povezanih s tobakom, vsakih šest sekund umre približno ena oseba.

- Do polovice sedanjih uporabnikov bo sčasoma umrlo zaradi posledic kajenja.

Tobak je postopni morilec in nekaj let traja od začetka uporabe tobaka do takrat, ko se uporabnikovo zdravje poslabša. To je ena od najpomembnejših nevarnosti za javno zdravje, s katero se je svet kdaj srečal. Ne ubije samo uporabnika, temveč pogosto negativno vpliva na zdravje ali celo povzroči smrt pasivnih kadilcev. Tobačni dim vsebuje več kot 2.000 kemikalij in snovi. Znano je, da je vsaj 250 od njih škodljivih, več kot 50 pa jih povzroča raka.

Pasivno kajenje je po definiciji vdihovanje dima, vključno s cigaretami, cigarami, pipami, zvitim tobakom in vodnimi pipami (šišami). Varne stopnje izpostavljenosti ni – je pa to dokazani vzrok za kardiovaskularne in pljučne bolezni pri odraslih, vključno s pljučnim rakom in koronarno srčno boleznijo. Pri dojenčkih lahko povzroči sindrom nenadne smrti. Otroci, ki so v stiku z izdihanim dimom, imajo več infekcij zgornjih in srednjih dihalnih poti.

Tobak je izredno dostopen.[11] Tisti, ki ga uporabljajo, se sami izpostavljajo nevarnosti, da uporabijo še druga mamila, kot so marihuana, metamfetamini, kokain in heroin, in postanejo zasvojeni z njimi.

Tako alkohol kot tobak sta zelo nevarna. Znanstveni dokazi in javne zdravstvene statistike kažejo, da sta danes glavna morilca po svetu. Osebna odločitev je, ali bomo uporabljali tobak, alkohol in druge zdravju škodljive snovi. Pri tem se moramo zavedati, da imajo naše izbire posledice.

Dejstva vsekakor govorijo sama zase. Ustvarjeni smo bili za nekaj boljšega, kot da zaradi svojih slabih odločitev zbolimo za boleznimi, ki jih je možno preprečiti. Ne pozabimo, da se ni nikoli prepozno začeti odločati za pozitivne oblike življenjskega sloga. Ko se tako odločimo, Bog takoj priskoči na pomoč, da bi omogočil uresničitev naše odločitve. Česar sami nikoli ne bi zmogli, lahko dosežemo po njegovi moči.

Glavni sovražnik

Leta 1971 je predsednik Richard Nixon izjavil, da je “glavni ameriški javni sovražnik zloraba mamil. Za boj s tem sovražnikom in njegov poraz je nujno načrtovati protinapad.”[12] Če je to bilo resnično takrat, je veliko bolj danes, in isto velja tudi za druge države.

Zaradi njihove nezakonite narave nimamo natančnih statističnih podatkov o velikosti industrije prepovedanih drog. Strokovnjaki ocenjujejo, da gre za 300 milijard, 400 milijard ali celo 1 bilijon dolarjev letno.[13] V letu 2010 je Urad Združenih narodov za droge in kriminal izračunal, da je med 153 milijonov in 300 milijonov ljudi, starih od 15 do 64 let, v letu pred tem uživalo mamila. Prevladuje uporaba konoplje (marihuane), čemur sledijo amfetaminska poživila. Praviloma uporaba prepovedanih drog pri moških daleč presega tisto pri ženskah, ki se pogosteje zatekajo k pomirjevalom in sredstvom za blažitev bolečin.[14]

Ocenjujejo, da se le 20 odstotkov uporabnikov mamil zdravi odvisnosti. Tragedije, ki izhajajo iz takšne zlorabe, so pretresljive. Število smrtnih žrtev v Ameriki, ki so posledica mamil, je bilo izračunano med 99.000 in 253.000. V nekaterih državah je z drogami povezanih veliko število umorov. Mehiška vlada na primer ocenjuje, da je 90 odstotkov umorov v državi povezanih z mamili. Čeprav je to verjetno skrajni primer, nam vseeno veliko pove o strašnem vplivu prepovedanih drog.[15]

Vpliva uporabe mamil na zdravje ni možno opisati. Mnogi razmišljajo o tem samo, kadar umre kakšna slavna oseba, kot je Amy Winehouse. Vendar pa zaradi zlorabe zdravil in mamil vsak dan zbolijo in umrejo številni ljudje.

Droge vplivajo na skoraj vse organe v telesu. Oslabijo lahko imunski sistem, povečajo dovzetnost za okužbe, povzročijo srčno-žilne zaplete skupaj z nenormalnim srčnim utripom, srčni infarkt ter okužbe krvnih žil in srčnih zaklopk. Povzročijo lahko slabost, bruhanje in bolečine v trebuhu, poškodbe jeter, kap, spremenijo kemično sestavo v možganih, vplivajo na spomin, pozornost in odločanje, povzročijo paranojo, agresivnost, halucinacije, depresijo in odvisnost ter “predstavljajo različna tveganja za mamo in plod”.[16]

Na srečo je uporabnikom mamil in njihovim družinam na voljo strokovna pomoč. Pomagajo lahko mnoga središča za zdravljenje in podporo. Anonimni narkomani je ena od njih; deluje v 127 državah. Njihova vizija je, da bi “vsak odvisnik na svetu imel priložnost dobiti sporočilo v svojem jeziku in kulturi ter bi našel priložnost za nov način življenja”.[17] S človeško in z Božjo pomočjo je možno zmagati.

Prava uravnoteženost

Mogoče se borimo s sponami odvisnosti od alkohola, tobaka, zdravil, prenapornega dela, pornografije, medijev ali samo živimo neuravnoteženo življenje. Malo občutkov se lahko primerja z obupom, ko se poskušamo česa rešiti in nam ne uspe, zatem poskušamo še naprej, in spet ne uspemo. Navade se zlahka oblikujejo, vendar jih je težko prekiniti. Odločnost in volja nista dovolj, da bi zmagali nad zasužnjevalnimi navadami in odvisnostmi. Potrebujemo pomoč.

Velik misijonar in pisatelj, apostol Pavel, je opisal vir moči, ki izvira zunaj nas. Na srečo nam je navedel tudi skrivnost takšne moči in uspeha: “Vse zmorem v njem, ki mi daje moč.” (Filipljanom 4,13.) Dodal je: “Znašli ste se le pred človeško preizkušnjo, Bog pa je zvest in ne bo dopustil, da bi bili preizkušani čez svoje moči, ampak bo ob preizkušnji tudi omogočil izhod iz nje, da jo boste mogli prestati.” (1. Korinčanom 10,13.) Kakršen koli je naš izziv, so ga doživeli že drugi. V svojih bitkah nismo sami. S čimer koli se soočamo, je Bog že omogočil pot do rešitve. V njegovi moči lahko dobimo izpolnjujoče življenje, ki je telesno, umsko, čustveno in duhovno uravnoteženo.

Tudi najodločnejši ne more doseči prave uravnoteženosti brez pomoči našega milostljivega in vsemogočnega Boga. Bog nas ni samo ustvaril, temveč skrbi za nas in krepi našo voljo in sposobnost za modre odločitve. Čeprav smo nepopolni, nas spodbuja v našem prizadevanju za pozitivne spremembe: “Najsi torej jeste ali pijete ali delate kaj drugega, vse delajte v Božjo slavo.” (1. Korinčanom 10,31.) Izogibanje škodljivim, zasvojevalnim in uničujočim navadam in delovanjem bo postalo duhovno spodbujena odločitev, ki izvira iz hvaležnosti za neverjetne in čudovite blagoslove in za prednost daru življenja.

Spodbudno se je zavedati, da pomoč ni nikoli daleč. Naš milostni nebeški Oče je pripravljen usmerjati naše izbire, ki zagotavljajo trajno in uspešno ravnovesje v življenju. To velja tudi za preprečevanje in zmago nad pogubnimi navadami. Prosimo Boga, da nam pomaga takoj zdaj! Ne bomo samo preživeli, temveč tudi cveteli!

9

Okrevanje

V zadnjih nekaj desetletjih so se raziskovalci začeli osredotočati na vprašanje, zakaj se nekateri mladi, ki živijo v okolju z zelo visoko stopnjo tveganja, ne vedejo odklonilno. Sklepajo, da se vse vrti okoli pojma rezilienca.

Rezilienca je sposobnost, da še naprej delujemo zdravo, kljub osebnim težavam, različnim življenjskim pritiskom ali celo škodljivemu okolju. Zdi se, da se rezilienca razvije zaradi raznolike družbene podpore. Kljub hudim stiskam in navzočnosti dejavnikov tveganja odporni posamezniki razvijejo spretnosti za spopadanje, ki jim omogočajo napredek v življenju. Imajo močno samopodobo, vero v Boga in pozitiven odnos do sveta. Vodi jih določen občutek za smisel življenja, življenjske ovire pa vidijo kot izzive, ki jih lahko premagajo. Predvsem pa se zdi, da gre pri rezilienci za upanje in pozitivno verovanje, da obstaja življenje onkraj današnjih ovir.

Življenje v nevarnem svetu

Čeprav si družine, cerkve in skupnosti prizadevajo za zaščito današnje mladine, ta še vedno živi v tveganja polnem svetu. Od pornografije jih loči samo nekaj klikov z miško. Večina mladih poroča, da je dostop do alkohola, marihuane, kokaina in amfetaminov relativno preprost, tudi v okolju, ki bi ga mnogi šteli za varnega in zdravega. Zato je pomembno, da prepoznamo dejavnike, ki omogočajo nekaterim mladim, da so uspešni, čeprav živijo v nevarnem svetu. Ko jih prepoznamo, bomo lahko pomagali drugim mladim, da jih uporabijo kot strategije preživetja.

Rezilienca je danes življenjsko pomembna. Če ne moremo narediti doma in družbenega okolja idealnega, če ne moremo pregnati mamil z ulic ali odstraniti nasilja s televizije, filmov in videoiger in če ne moremo odpraviti škodljivih vsebin z interneta, kako lahko potem pomagamo otrokom, ki odraščajo sredi teh vplivov, da bi ostali zdravi in uspešni? Kaj lahko naredimo kot posamezniki, kot cerkev ali kot skupnost, da bi povečali rezilienco pri mladih?

Prva pomembna stvar, ki si jo moramo zapomniti, je, da se zdi, da rezilienca izvira iz dobrih odnosov. Poleg tega lahko rezilientna mladina pogosto z vero ohrani pozitivno vizijo življenja.[1]

Vloga odnosov

Dragoceni, iskreni, trajni in pozitivni odnosi so ključni za razvoj rezilience pri mladih. Starejši odrasli ali mentorji, vključno s starši in z učitelji, ali katera koli odgovorna odrasla oseba, ki je v podporo, igrajo pomembno vlogo v razvoju rezilience. Videti je, da odnosi s posamezniki, ki so skrbni, topli in nudijo brezpogojno ljubezen, zagotavljajo mladim občutek, da lahko premagajo vse, s čimer koli se bodo srečali v življenju. Takšni odnosi lahko navdajo mlade z občutkom lastne vrednosti, ki jim omogoča bolj uspešno spopadanje z izzivi. Neka študija je ugotovila, da “so vsi uspešni mladi imeli v življenju vsaj eno osebo, ki jih je brezpogojno sprejela”.[2]

Uspešnost in družinski obroki

Ena od učinkovitih in vendar precej preprostih strategij za pospeševanje uspešnosti so skupni družinski obroki. Številne nedavne študije poročajo, da družinski obroki prispevajo k znižanju tveganega in odvisnega vedenja pri mladostnikih in mladih odraslih. Raziskovalci so ugotovili, da so družinski obroki zaščitni dejavnik pred negativnim vedenjem, kot so uporaba alkohola in mamil, kajenje, zgodnja spolna aktivnost, motnje hranjenja in prestopništvo.

Skupni družinski obroki lahko zmanjšajo verjetnost, da bodo mladi postali žrtev nasilja.[3] Prav tako se zdi, da ustvarijo boljšo socialno in psihično stabilnost. Otroci in najstniki, ki jedo skupaj s starši in z njimi preživljajo čas, imajo večjo samozavest, so manj depresivni in imajo nižjo stopnjo samomora ali manj samomorilnih misli.

Poleg tega družinski obroki prispevajo k zdravi prehrani in zdravim prehranjevalnim navadam. Najpomembneje je, da zagotavljajo primeren čas za negovanje duhovnih vrednot in vere v Boga. Raziskava o uspešnosti je pokazala, da ima vera v Boga pomembno vlogo v prihodnjem uspehu in sposobnosti za premagovanje težkih življenjskih okoliščin.

Skupni družinski obroki imajo pozitiven vpliv, ker povezujejo družino. Družinsko povezovanje je eden od najmočnejših dejavnikov, ki obrodijo uspešnost. Tako družinski obroki ustvarjajo okolje, v katerem lahko člani komunicirajo drug z drugim, gradijo trajne vezi, razpravljajo o težavah in rešitvah ter prispevajo k stabilnosti. Starši lahko uporabijo skupne obroke, da spoznajo prijatelje svojih otrok in izvedo kaj o njih in drugih, s katerimi se družijo zunaj doma. Prav tako obroki ponujajo priložnost za načrtovanje prihodnjih dogodkov in dejavnosti, ki bodo še bolj povezale družino.

Službene obveznosti kot tudi elektronske naprave motijo občutek povezanosti, do katerega naj bi prišlo za skupno mizo. Odločilno je, da starši izključijo televizor in ne dovolijo uporabe elektronskih naprav med jedjo. Nič ne bi smelo posegati v vezi, ki se pletejo ob družinskih obrokih. Spodbudno je, da mladi dejansko uživajo v tovrstnem druženju.

Uspešnost in prostovoljstvo

Pomoč skupnosti je še ena dejavnost, ki spodbuja uspešnost med mladimi. Ta zamisel je trdno zasidrana v Svetem pismu. Jezus nas je veliko učil o služenju drugim. V Mateju 25,31–46 razkriva, da njegovi sledilci služijo drugim z zadovoljevanjem njihovih potreb – to so hranjenje lačnih in oblačenje golih. Biti moramo sočutni in pomagati vsem ljudem. Takšna praktična dejavnost je še en način za zaščito otrok pred nevarnim vedenjem, medtem ko obenem spodbuja njihovo vero in prepričanje. Tako služimo drugim ne samo z denarjem, temveč tudi osebno z nudenjem pomoči.

Družbeno koristne dejavnosti lahko opredelimo kot katero koli pomoč, od katere imajo korist tisti, ki živijo v naši lokalni skupnosti. Nujno je, da ljudem omogočimo hrano in oblačila ter jih zaščitimo. Poleg tega podpiramo, obiskujemo, pomagamo in tolažimo tiste, ki so v potrebah iz kakršnega koli razloga. Vendar lahko kdo vpraša: “Le kaj ima služenje opraviti z otroki in negativnim vedenjem?”

Služenje drugim spreminja življenje mladih. Po služenju se bodo veliko bolj verjetno vedli pozitivno, koristno ter spodbujali strpnost in prijateljstvo. Pred nekaj leti je senator John Glenn, takratni predsednik Ameriške državne komisije za učenje služenja in slavni astronavt, naznanil, da je več kot 80 odstotkov šol, ki so v šolski program vključile pomoč, poročalo, da je večina sodelujočih dijakov izboljšala ocene.[4] Ali ni zanimivo, da so s poslušnostjo Jezusovemu naročilu v Mateju 25 osebno napredovali? Sodelovanje v človekoljubnih dejavnostih je močno povezano z nižjo stopnjo negativnega vedenja in bistveno nižjo porabo alkohola.[5]

Verske skupine lahko velikokrat igrajo vodilno vlogo v dejavnostih za skupno družbeno korist. Organizirajo lahko priložnostno pomoč in zagotovijo odgovorno mentorstvo. Razlika je prav v navzočnosti odgovornih skrbnih odraslih. V družbeno koristnih dejavnostih lahko odrasli pokažejo, da jim je resnično mar za življenje mladega človeka, služijo kot vzorniki in delijo temeljne duhovne in življenjske vrednote, ki so povezane z uspehom. Mentorstvo odraslih v družbeno koristnih dejavnostih lahko pomaga pri premagovanju negativnih učinkov težavnega domačega okolja.

Da bi skupnost in mladi živeli bogato življenje, mora vsak opraviti del pri razvoju rezilience mladih. Negovanje ljubečih odnosov, izmenjava vrednot ob družinskih obrokih in izvajanje programov družbeno koristnih dejavnosti, ki spodbujajo mlade k udeležbi, pomagajo doseči cilj. Ob tem se bo življenje naših mladih spremenilo na boljše.

10

Počitek

Zgodbe, ki prihajajo iz Anglije osemnajstega in devetnajstega stoletja, govorijo o tem, kako so tovarniški upravniki delavcem kradli čas. Preprosto so med delovnim časom premaknili nazaj urne kazalce in tako silili nesrečne delavce, da so delali več ur brez dodatnega plačila. Druga prevara je bila povezana z minutnim kazalcem, ki se je v času kosila v eni minuti premaknil za tri minute naprej in s tem skrajšal njihov odmor. Takšna dejanja so oropala delavce za dobrino, ki je ne moremo nikoli povrniti, in to je čas.

Lahko izgubimo denar na borznem trgu ali s kakšno drugo slabo naložbo, vendar ga lahko včasih nadomestimo. Če načnemo zdravje, ga mogoče lahko kdaj obnovimo s primerno zdravstveno oskrbo, prehrano in telovadbo. Ko pa izgubimo – ali pa nam je ukraden – čas, bodisi ena minuta, en dan, en teden, kolikor koli, je to za večno. V filmu Trgovci s časom (In Time, 2011) družba nadzira staranje, zato da bi se izognila prenaseljenosti. Kdor ima dovolj denarja – bogati posamezniki –, si lahko kupi daljše življenje kakor revni. Vendar to ni možno v resničnem življenju. Nihče ne more kupiti časa.

Ura teče ne glede na to, kaj počnemo. Iz vseh smeri delujejo sile, da bi nam odvzele naš čas prav tako, kakor žepar želi našo denarnico. Hitrejši telefoni, hitrejši računalniki in hitrejše internetne povezave nam niso – vsaj zdi se – prinesli več časa. Prav nasprotno, eno od žalostnih dejstev sodobnega sveta je, da hitreje ko opravljamo stvari, manj časa imamo zase. Čeprav je pomanjkanje časa velika težava sodobnega življenja, pa učinkovito zdravilo za naše sodobne zadrege prihaja iz preteklosti. Imenuje se sobota in je poleg zadostnega spanja eno najboljših zdravil za izčrpanost.

Zavetje

V delih sveta, kjer se pojavljajo orkani, tornadi in cunamiji, ljudje gradijo zaklonišča. Obstajajo z enim namenom: da bi ljudem nudila zavetje pred nevihtami, zlasti tornadi. Vendar obstaja težava: do zaklonišča je treba priti. Če nismo v bližini kakšnega v času neurja, ostanemo brez zavetja. Nobeno zavetišče nikoli ne pride k nam – sami moramo k njemu.

Bog pa je ustvaril zavetje, ki pride k nam! Sobota obkroži svet s hitrostjo 1.667 kilometrov na uro (hitrost vrtenja Zemlje). Pride ob sončnem zahodu in odide ob naslednjem. Sedmi dan, sobota, doseže celotni planet in s tem prinese v naše domove in življenja zatočišče pred nenehnimi svetovnimi zahtevami glede nas in našega časa. To zatočišče, ta počitek, je tako pomemben, da nam ga Bog brez izjeme ponuja enkrat na teden. Naš sobotni počitek je simbol našega zaupanja v ljubečega Stvarnika, ki neskončno skrbi za nas. V soboto najdemo zatočišče in zaščito pred življenjskimi skrbmi, strahovi in težavami.

Predstavlja počitek v njem, ki nas ljubi bolj, kakor si lahko predstavljamo. Abraham Heschel, znan judovski pisec, opisuje soboto kot “dvorec v času”.[1] Enkrat na teden se Božja nebeška palača spusti z nebes na zemljo za 24 ur in naš Stvarnik nam odpre slavo svoje prisotnosti. Svobodni pozemskega nemira in nadležnih bremen vsakdanjega življenja skupaj z njim čas preživljamo v sobotnem svetiščnem zavetju. Bog nas vabi k temu posebnemu počitku in nam zapoveduje, naj ga častimo in prenehamo z delom. Ve, da življenje nenehnega hitenja in stalnega dela oslabi življenjske moči, poruši imunski sistem in tako prevzame pozornost, da pozabimo nanj. Poleg zapovedi proti ubijanju, kraji in prešuštvu nam je dal tudi zapoved o počitku. To nam pove, kako pomemben je za naše dobro počutje. Toda počitek, o katerem govori naš Gospod, je veliko več kot le telesni počitek, čeprav nedvomno vključuje tudi spanje. To je popolni počitek uma, telesa in duha v skladnosti z njegovo ljubeznijo in skrbjo za nas.

Spanje in sobotni počitek

Brez dvoma je počitek glavni med vsemi stvarmi, ki jih zajema sobota, in vsem, kar nam prinaša. Tudi sama beseda v hebrejščini, Shabbat, izvira iz glagola, ki pomeni, “odnehati, počivati”. Četudi je sobotni počitek zelo pomemben, sam po sebi preprosto ni dovolj. Premor en dan na teden, ne glede na to, kako koristno je to za naše duhovno, duševno in telesno zdravje, je premalo brez druge vrste počitka – spanja.

Bog nam ne ukazuje neposredno, naj se dovolj naspimo, kakor v primeru sobotnega počitka. Tega mu ni bilo treba narediti, ker nam to pove naše telo samo, če mu prisluhnemo. Od nas je odvisno, ali mu bomo ali ne. Kakor sobota prihaja k nam, tako pride tudi spanec.

Prestopanje Božjih zapovedi prinaša negativne posledice, ki jih bomo izkusili tudi, kadar se ne bomo menili za to, kar nam govori naše telo. Leta 2011 je umrl neki Kitajec, ki je tri dni ves čas preživel pred računalnikom v kavarni z internetnim dostopom brez hrane in pijače. Dve leti pozneje, decembra 2013, je mladenka Mira Diran, zaposlena v oglaševalski agenciji Young & Rubicam v Indoneziji, delala neprekinjeno tri dni. Pila je energijske pijače, da bi ostala budna. Vendar je pretirano predanost plačala s smrtjo.

Neverjetno, kako žalosten je videti svet, če ga opazujemo skozi oči, ki se zapirajo od izčrpanosti zaradi premalo spanja. Po drugi strani je občutek po dolgem in globokem nočnem spanju popolnoma osvežilen. Če je Bog ustvaril človeka za delo (1. Mojzesova 2,15), ga je prav tako ustvaril za počitek. Med sobotnim premorom in spancem ter blagoslovom uravnoteženega ustvarjalnega dela lahko uživamo najboljšo telesno, duhovno in duševno dobro počutje. Sobota in spanje sta pravi počitek za naš nemir.

Spanec

Znanstvene raziskave so jasne: ljudje potrebujemo spanje. Brez zadostnega spanja ne moremo delovati pravilno. Vsakdo, pa naj to prizna ali ne, ve, kako pomembno je spati. Spanje pa kljub dolgoletnim raziskavam še vedno ostaja skrivnost. Natančno kaj je spanje, kaj počne in zakaj vpliva na naše telo in um na takšen način, so vprašanja, na katera še vedno iščemo odgovore. Vemo, da je ključnega pomena za zdravje in dobro počutje. Čeprav nam spanje ne zagotavlja, da ne bomo zboleli, bo pomanjkanje spanca prej ali slej povzročilo škodo.

Koliko spanja je dovolj? Odgovor se spreminja, saj so ljudje, njihovo zdravje, delovne navade, starost in metabolizem različni. Iz praktičnih razlogov potrebuje večina ljudi približno osem ur spanja na noč (nekatere študije navajajo od sedem do devet ur). To je najugodnejša količina, potrebna, da bi bili deležni vseh prednosti spanja. Poleg tega, da nam pomaga, da se počutimo spočiti in smo boljše tako čustveno kot telesno, spanje pripomore v boju proti okužbam, preprečuje sladkorno bolezen in zmanjšuje tveganje za bolezni srca, debelost in visok krvni tlak.

“Zdravo spanje je predvsem pomembno za posameznike s kroničnimi težavami in bolečinami, kot so artritis, bolezni ledvic, bolečine, virus humane imunske pomanjkljivosti (HIV), epilepsija, parkinsonova bolezen in depresija. Med starejšimi odraslimi spoznavne in zdravstvene posledice nezdravljenih motenj spanja zmanjšajo z zdravjem povezano kakovost življenja, prispevajo k funkcionalnim omejitvam in izgubi samostojnosti ter so povezane s povečanim tveganjem smrti iz različnih vzrokov.”[2]

Nespečnost po svetu

Kljub vsem napravam, ki nam olajšajo delo, potovanju z letali in hitremu internetu, ne spimo dovolj. Domnevali bi, da bomo s tem, ko vse poteka hitreje, imeli več časa za počitek in sprostitev. Vendar mnogi po svetu spijo manj od priporočenih sedem do devet ur. Poleg tega se povečuje število ljudi, ki imajo težave s spanjem, več milijonov jih trpi zaradi kronične motnje spanja.

Pomanjkanje spanja vodi k manjši storilnosti. Če skrajšamo spanec za eno uro in pol, čeprav le za eno noč, se to podnevi odraža v padcu pozornosti za kar 32 odstotkov. Poleg tega pomanjkanje spanja oslabi spomin in spoznavne sposobnosti. Kdo še ni doživel dodatnega stresa ob muhavi ali razdražljivi osebi, ki se ni dovolj naspala? Nesreče na delovnem mestu so dvakrat bolj verjetne v primerih, ko eden od delavcev ni dovolj naspan. Ameriška uprava za varnost na avtocestah (NHTSA) ocenjuje, da zaspani vozniki vsako leto povzročijo vsaj 100.000 avtomobilskih nesreč, 71.000 poškodb in 1.550 smrti samo v Združenih državah Amerike. Ker težave, ki jih povzroča pomanjkanje spanja, vplivajo tudi na ljudi okoli nas, je naša odgovornost, da zadosti spimo in počivamo.

Nasveti za boljše spanje

Čeprav imajo nekateri ljudje hude težave s spanjem in potrebujejo zdravniško pomoč, sledi nekaj preprostih nasvetov, ki večini lahko pomagajo do potrebnega spokojnega spanca:

- Jemljimo spanec resno. Vsako noč si vzemimo čas za spanje in počivanje.

- Razvijajmo redne spalne navade. Naše telo deluje ritmično, zato poskušajmo iti v posteljo vsak večer vsaj približno ob istem času in vstati ob istem času, tudi ob koncih tedna.

- Redna telesna vadba (v priporočenih mejah) nam lahko zelo koristi pri dobrem nočnem spancu. Ko telovadimo, naše telo porablja veliko energije, spanec pa je skupaj z uživanjem primerne prehrane najboljši način za njeno obnovo. “Delavcu je spanje sladko.” (Pridigar 5,12.)

- Ne hodimo spat s polnim želodcem. Zaužijmo lahko večerjo in se izogibajmo hrani najmanj dve uri pred spanjem.

- Izogibajmo se kofeinskih pijač, ker je kofein poživilo in mogoče po njem ne bomo mogli zaspati.

- Izogibajmo se stresnim situacijam pred spanjem. Odstranimo televizijo iz spalnice. Razrešimo družinske spore podnevi, ne pred spanjem.

- Osredotočimo se na duhovne stvari in se sklicujmo na Božje obljube o zaupanju in počitku v njem. “Bodi miren pred Gospodom, zaupaj se mu.” (Psalm 37,7.) Mnogim pred nočnim počitkom dobro dene branje psalmov. Psalmi vnašajo umirjenost v naše življenje in mir v srce. Sproščajo um in ga pripravijo za spanje.

Tedenski počitek

Spanje ni edina sestavina naše celotne potrebe po počitku. Kot smo videli, Bog zapoveduje tedenski sobotni počitek, saj je vedel, da si ne bomo privoščili potrebnega počitka, če nam tega ne predpiše. Če si ljudje, tako gnani z željo po napredovanju, služenju denarja in učenju, ne omogočijo niti zadostnega spanja, kdo bi potem posvečeval soboto? Vendar je, kot vse Božje zapovedi, tudi tedenski sobotni počitek za naše dobro. Mojzes je Izraelcem dejal, naj izpolnjujejo “Gospodove zapovedi in njegove postave, ki … jih danes zapovedujem tebi v dobro.” (5. Mojzesova 10,13 CHR.) Ena od zapovedi, ki so v naše dobro, je sobotni počitek.

Bog je utemeljil soboto kot del prvotnega tedna stvarjenja. To pomeni, da je še pred obstojem katere koli druge od desetih zapovedi že obstajala svetost sobotnega počitka: “Tako sta bila narejena nebo in zemlja in vsa njuna vojska. Sedmi dan je Bog dokončal delo, ki ga je naredil, in počival je sedmi dan od vsega dela, ki ga je storil. In Bog je blagoslovil sedmi dan in ga posvetil, kajti ta dan je počival od vsega svojega dela, ki ga je storil, ko je ustvarjal.” (1. Mojzesova 2,1–3.)

Gospod prvotno ni načrtoval sobotnega blagoslova samo za en narod. Dan počitka je ustvaril za vse človeštvo, saj vsi ljudje izvirajo iz Gospoda. “Bog je videl, da je sobota za človeka pomembna celo v raju. V enem od sedmih dni je moral položiti na stran koristi in opravila, da bi lahko popolneje razmišljal o Božjih delih, njegovi moči in dobroti. Potreboval je soboto, da bi ga bolj živo spominjala na Boga ter v njem zbudila hvaležnost, ker je vse, kar uživa in ima, prišlo iz radodarne Stvarnikove roke.”[3]

Za resnični počitek je potrebno veliko več kot zgolj telesno spanje. Da bi našli resnični počitek, je treba več kot samo položiti glavo na blazino in brezskrbno zaspati. Stopiti v nebeški sobotni počitek pomeni dati na stran sedmi dan – soboto – kot dan, ki ga je Bog blagoslovil, in se umakniti od vsega dela, preživljati čas z Bogom in razmišljati o tem, kar je naredil za nas. Kdor je doživel mir, spokojnost in veselje, ki izvirajo iz sobotnega počitka in uživanja v njem, ve, kako telesno, duhovno in duševno koristen je lahko za utrujene.

Izberimo počitek

Če nismo previdni, se lahko hitro prikrajšamo za počitek na račun telesnega, duševnega in duhovnega zdravja. Bog nam je dal dva načina, da prekinemo začaran krog časa, dva načina, da bi našli počitek za naš nemir: spanje in soboto. Za nočni in sobotni počitek se moramo odločiti sami. Nebesa hrepenijo, da bi odkrili veselje počitka v Jezusu in tako doživeli njegov pravi počitek že zdaj in tudi skozi vso večnost.

11

Zdravilna moč vere

Raziskovalci že desetletja proučujejo odnos med vero in zdravjem. Danes imamo kopico dokazov, da je vera odločilna za naše dobro počutje. Zaupanje v osebnega Boga, ki nas ljubi in nam želi samo najboljše, ima pozitiven vpliv na naše telesno in čustveno zdravje. Kaj verujemo o Bogu, vpliva na vsa področja našega življenja. Naše duhovno prepričanje in običaji so pomembni za naše dobro počutje. Duhovno življenje igra veliko večjo vlogo pri celostnem zdravju, kakor smo razumeli do sedaj.

Čeprav raziskave še potekajo, smo jasno spoznali, da ima vera vpliv. Tukaj je nekaj področij, za katera so raziskovalci ugotovili, kako nam lahko odmerek duhovnosti koristi:

1. Stres: V obširni raziskavi, opravljeni v kalifornijskem okrožju Alameda, so spremljali življenjske navade skoraj 7.000 Kalifornijcev. Izkazalo se je, da so verniki na ameriški zahodni obali, ki sodelujejo v cerkvenih dejavnostih, izrazito manj pod stresom glede denarja, zdravja in drugih vsakodnevnih skrbi kakor tisti, ki ne verujejo.[1]

2. Krvni tlak: Starejši prebivalci v raziskavi na Univerzi Duke, ki so redno obiskovali bogoslužja, molili ali brali Sveto pismo, so imeli nižji krvni tlak od tistih, ki niso sodelovali v takšnih dejavnostih.[2]

3. Okrevanje: Raziskava Univerze Duke je razkrila, da so verni bolniki, ki so okrevali po večjem kirurškem posegu, preživeli v povprečju 11 dni v bolnišnici, neverni bolniki pa so ostali v bolnišnici 25 dni.[3]

4. Odpornost: Raziskava na 1.700 odraslih je pokazala, da so imeli tisti, ki so obiskovali bogoslužja, manj verjetnosti, da bi se jim zvišala raven interlevkina-6, imunske snovi, ki prevladuje pri ljudeh s kroničnimi boleznimi.[4]

5. Življenjski slog: Pregled več študij kaže, da je duhovnost povezana z nižjo stopnjo samomorilnosti, manj porabe alkohola in zlorab mamil, manj kaznivih dejanj, manj razvez in z večjim zakonskim zadovoljstvom.[5]

6. Depresija: Glede na študijo Univerze Columbia bodo ženske s “pobožnimi” materami verjetno 60 odstotkov manj depresivne kot tiste, katerih matere niso verne. Hčere, ki pripadajo isti veroizpovedi kot njihove matere, veliko manj (71 odstotkov) trpijo za potrtostjo, sinovi pa še dosti manj (84 odstotkov).[6]

Popolnost v šibkosti

Vera in duhovnost seveda nista vse, kar je potrebno za dobro zdravje. Od prihoda greha vsi do neke mere trpimo telesno, umsko in duhovno, ne glede na to, koliko vere imamo v Boga.

V Svetem pismu je Job, mož z veliko vere, trpel strašne telesne bolečine. Pavel je trikrat prosil Boga, naj odstrani njegov poseben “trn v mesu”, vendar je namesto telesne ozdravitve njegove “poškodbe” prejel posebno vrsto tolažbe: “Dovolj ti je moja milost,” mu je dejal Gospod, “zakaj moja moč se v slabosti izkazuje popolna.” (2. Korinčanom 12,9 SSP in CHR.) Ni čudno, da je Pavel lahko rekel: “Zato sem dobre volje v slabostih.” (2. Korinčanom 12,10 CHR.)

Takšna spodbuda je še posebej pomembna za vse, ki kljub veri, molitvi in zdravljenju še vedno trpijo zaradi kroničnih bolezni.

Vera pomaga, a vprašanja ostajajo

Raziskave so zelo prepričljive: vera spreminja telesno in duhovno življenje. Vendar pomembna vprašanja še vedno ostajajo. Ali lahko, če imamo dovolj vere, živimo, kot nam ugaja, in smo še vedno zdravi? Ali nam vera dovoljuje, da kršimo zdravstvene zakone in še vedno pričakujemo daljše življenje?

Domneva, da če imamo dovolj vere, potem naše odločitve glede načina življenja ne bodo veliko spremenile, je zgrešena predpostavka, ki nas lahko hitro pripelje v bolnišnico. Zamisel, da je vera neke vrste čarobno zdravilo, zaradi katerega so zdravstveni delavci nepotrebni, je velika napaka. Nekateri ljudje verjamejo, da človek, ki gre k zdravniku po zdravstveno pomoč, nima dovolj vere. Takšni ljudje ne razumejo, da isti Bog, ki lahko ozdravi neposredno, pogosteje usmerja usposobljene zdravstvene strokovnjake, da to opravijo. Vse zdravljenje konec koncev prihaja od Boga. On je Veliki zdravnik. Toda kako zdravi in koga uporabi v poteku zdravljenja, je odvisno od njega.

Definicija vere in njena uporaba

Oglejmo si pristno svetopisemsko vero in proučimo njen izvir in učinke. Da bi razumeli pomen vere, bomo začeli s Hebrejcem 11,1: “Je pa vera obstoj resničnosti, v katere upamo, zagotovilo stvari, ki jih ne vidimo.”

Kaj je torej vera? Gre za bistvo – nekaj, kar leži kot temelj vsega drugega v življenju, ga podpira, ščiti in varuje. Vera je temelj našega obstoja.

Vera je temelj vsega, podpira vse upe in nas vzdržuje, ko se spoprijemamo z zapletenimi življenjskimi vprašanji. Je bistvo živahnega duhovnega življenja in ga varuje pred propadom. Abel, Enoh, Noe, Abraham, Jakob, Mojzes, Jožef in drugi junaki iz Pisma Hebrejcem 11 imajo vsi nekaj skupnega: zaupanje v Boga in vero, ki jih je ohranjala in podpirala vse življenje.

Vera je odnos z Bogom kot pristnim prijateljem in nas vodi, da naredimo vse, kar nam priporoča, in sprejmemo, kar dovoli, da pride nad nas s popolno gotovostjo, da nam želi samo najboljše. Verujemo, da nas bo Bog okrepil, da bomo premagali vsako težavo in oviro do dne, ko bomo prejeli končno nagrado v njegovem večnem kraljestvu. Tako nas vera vodi, da zaupamo Bogu kot nekomu, ki nas ljubi, ve, kaj je dobro za nas, in želi, da smo srečni. Vera prav tako poživi celotno telo, dviga našega duha, spodbudi naše srce, obnovi naše upanje in preusmeri naš pogled s tega, kar je, na to, kar bi lahko bilo. Veren človek zaupa v Božje obljube in sprejema njegove darove, še preden se udejanjijo.

Nebeška dvorana slave

V Hebrejcem 11 apostol Pavel našteva junake vere skozi stoletja. Njihova imena so visoko v nebeški dvorani slave. Presenetljivo je, da je prvi zgled vere, ki je omenjen v tem poglavju, nekdo, ki je umrl brez čudežne rešitve. “Po veri je Abel daroval Bogu večjo žrtev kakor Kajn. Po veri se je zanj pričalo, da je pravičen, ker je sam Bog pričal za njegove darove. Po njej še vedno govori, čeprav je umrl.” (Hebrejcem 11,4.)

Po Svetem pismu je bil Abel pravičen posameznik. Kakšen pa je bil sad njegove vere? Bil je umorjen. Če ne bi veroval, bi živel. Kajn ni veroval in je živel, medtem ko je Abel veroval in je umrl. To se lahko zdi čudno ljudem, ki napačno razumejo pravo vero, kakor tudi tistim, ki verjamejo, da bomo vedno ozdravljeni, če imamo dovolj vere.

Sedaj pa razmislimo o Enohu, naslednjem na svetopisemskem seznamu vernih: “Po veri je bil Enoh umaknjen, da ni videl smrti, in ga ni bilo najti, ker ga je Bog vzel. Kajti preden je bil vzet, je bilo zanj pričano, da je Bogu všeč.” (Hebrejcem 11,5 CHR in SSP.)

Če Enoh ne bi veroval, bi umrl. Ker pa je veroval, je živel. Vendar je imel Abel enako vero in je umrl. Eno pa nas vseeno ne preseneti: vsi junaki iz Hebrejcem 11 nas učijo, kako zaupati Bogu. Enoh mu je zaupal v življenju in Abel do smrti.

Podrobneje si oglejmo Noetov primer: “Po veri je bil Noe vpeljan v stvari, ki še niso bile vidne, in v svetem strahu je naredil ladjo, da bi rešil svojo družino.” (Hebrejcem 11,7.) Njegova vera ga je vodila, da je naredil prav to, kar je naročil Bog, čeprav so se mu posmehovali. Noe je poslušno upošteval Božja navodila. Z zaupanjem vanj je ostal, kjer je, in 120 let gradil barko kljub dejstvu, da ni bilo dežja. To je vera!

Abrahamova izkušnja je povsem drugačna: “Po veri je bil Abraham pokoren, ko je bil poklican, naj odide v kraj, ki naj bi ga dobil v delež. Odšel je, ne da bi vedel, kam gre.” (Hebrejcem 11,8.) Njegova vera ga je vodila, da je zapustil varnost domovine in si drznil oditi v neznano.

Kakšno nasprotje! Abel je umrl po veri, Enoh je preživel po njej. Noe je ostal po veri in Abraham je odšel zaradi nje.

Sara je zanosila po veri, ko je bila stara 80 let, in leta pozneje je Abraham odpeljal sina Izaka na goro Morijo po Božjem ukazu, da ga žrtvuje. Tam je Gospod počastil Abrahamovo vero in rešil mladeniča. Isti Bog, ki je povabil starše, naj verujejo, da jim bo dal otroka, sedaj zahteva, naj ga žrtvujejo. Bog je poskrbel za nadnaravno Izakovo rešitev, kar je naznanjalo Jezusovo žrtev in čudežno rešitev iz primeža greha in smrti za vsakogar od nas.

Tu je še eno nasprotje, ki ga najdemo v Hebrejcem 11: Jožef je bil zvest Bogu kljub težavnim okoliščinam. Bog ga je nagradil za njegovo zvestobo. Živel je kot priča pravega Boga sredi egiptovskega bogastva in razkošja. Mojzesova izkušnja pa je popolnoma drugačna. Gospod ga je vodil iz Egipta, da je taval po puščavi v popolni odvisnosti od njega. Mojzes si je raje skupaj z Božjim ljudstvom izbral trpljenje kakor kratkotrajno uživanje greha. “Zasramovanje zaradi Kristusa je imel za večje bogastvo kakor zaklade Egipta. Gledal je namreč na povračilo.” (Hebrejcem 11,25–26.) Jožef je veroval in je ostal v Egiptu, medtem ko je Mojzes veroval in mu je Bog rekel, naj zapusti Egipt. Po veri je Jožef postal bogat, Mojzes pa je obubožal.

Vera je iskanje Božje volje za življenje, bodisi v smrti kakor pri Abelu, ali za življenje, kakor pri Enohu; bodisi da ostanemo kakor Noe, odidemo kakor Abraham, živimo v egiptovskem razkošju kakor Jožef ali kot brezdomec potujemo po puščavi kakor Mojzes. Vera je stalno zaupanje v Boga.

V kakšnih okoliščinah smo trenutno? Ali se soočamo s smrtno nevarno boleznijo ali smo zdravi? Ali smo povsem zadovoljni doma ali pričakujemo selitev in se je bojimo? Ali imamo dovolj denarja ali pa se mučimo z odplačevanjem posojila? Ali uživamo v sijajnem zakonu ali pa smo se znašli v napornem, težavnem odnosu? Ali čutimo, da smo zelo blizu Bogu ali daleč od njega? Vera ni odvisna od naših občutkov ali okoliščin.

Vsak od naštetih junakov vere v Hebrejcem 11 je doživel različne preizkušnje. Vera ni odvisna od tega, kaj se dogaja okoli nas, ampak ima opraviti z vsem, kar se dogaja v nas. Vsi velikani vere v Hebrejcem 11 imajo eno skupno lastnost, ki se kaže v njihovem življenju: zaupali so Bogu.

Vera je zaupanje v Boga za:

• moč v naših slabostih,

• upanje v naši depresiji,

• vodstvo v našem dvomu,

• veselje v naši žalosti,

• mir v naši zaskrbljenosti,

• modrost v naši nevednosti,

• pogum v našem strahu.

Vera je napolnjena s pogumom, ne pozna poraza in ne razume besede “nemogoče”. Z zaupanjem Bogu v vseh preizkušnjah lahko vera ostane živa ne glede na to, kaj se zgodi, ker zaupa vanj, ki ne pozna poraza. Zaupna drža vere povzroča, da možgani sproščajo pozitivne kemične snovi – endorfine –, ki krepijo imunski sistem in zdravje.

Vir vere

Vera ni navdušeno pozitivno razmišljanje ali induciran prijeten občutek. Ne dosežemo je s svojimi sposobnostmi. Hebrejcem 11,6 opisuje vir vere: “Brez vere pa na moremo biti Bogu všeč. Kdor hoče priti k Bogu, mora namreč verovati, da jè in da poplača tiste, ki ga iščejo.” (JUB)

Vir vse vere je vsemogoči, vsevedni in ljubeči Bog. Zaupen odnos z Gospodom se začne s spoznanjem, da nas ljubi in si želi samo dobro za nas.

Tudi naše stališče igra pomembno vlogo v dobrem počutju. O zdravju ne odloča samo način življenja. Čustva imajo prav tako pomembno vlogo. V študiji, o kateri poročajo raziskovalci z Univerze v Kansasu, so ugotovili, da so pozitivna čustva ključnega pomena za ohranjanje dobrega telesnega zdravja, še posebno za tiste, ki so zelo nemočni. Z drugimi besedami, če želimo biti zdravi, potrebujemo pozitivno naravnanost, še posebno, če gremo skozi težavno obdobje. Študija je pokazala, da so pozitivna čustva, kot sta sreča in zadovoljstvo, nedvomno povezana z zdravjem, tudi če upoštevamo pomanjkanje osnovnih potreb.

Carol Ryff, profesorica psihologije na Univerzi Wisconsin, je izjavila: “Obstaja znanost, ki pravi, da pozitivna naravnanost ni samo stanje duha. Povezana je namreč tudi s tem, kar se dogaja v možganih in telesu.” Ryffova je ugotovila, da imajo posamezniki z višjo ravnijo dobrega počutja nižje tveganje za srčno-žilne bolezni, nižjo raven stresnih hormonov in manj vnetij.[7]

Bog je vir vseh pozitivnih čustev, vera pa jih odpre in sprošča zdravilne moči v telo. Vera je zaupanje Bogu v vseh življenjskih okoliščinah. Nobena druga drža ni tako poživljajoča za naše zdravje.

Krepitev naše vere

Kaj naredimo, ko je naša vera šibka? Verjetno se lahko strinjamo, da vera poživlja, vendar čutimo, da je nimamo zadosti. Imam dobro novico: v resnici imamo več vere, kot se zavedamo. Težava ni v tem, da nimamo vere – temveč v tem, da je ne vadimo.

V Rimljanom 12,3 Pavel pravi, da je Bog vsakomur dal “mero vere”. Ko se zavestno odlo-čimo doseči ljubečega, vsemogočnega Boga in mu zaupamo, nam v srce položi mero vere. Bolj ko uporabljamo Božji dar vere, bolj bo rasel. Ko se naučimo zaupati Bogu sredi življenjskih preizkušenj in težav, naša vera raste. Včasih so trenutki največjega obupa čas največje rasti v veri.

Vero lahko poglobimo tudi s premišljevanjem o Božji besedi. Ko svetopisemske resnice napolnijo naše misli, vera hitro raste. Sveto pismo potrjuje to vzvišeno resnico v Pavlovem pismu Rimljanom: “Vera je torej iz slišanega oznanila, oznanilo pa pride po Kristusovi besedi.” (Rimljanom 10,17 CHR.)

Bolj ko hranimo možgane s Svetim pismom, bolj bo rasla naša vera. Božja beseda prežene naše dvome. Ali si želimo odpreti srce Bogu in danes po veri prejeti njegovo moč? Če si želimo začeti nov odnos trdnega upanja in zaupanja v Boga, ga lahko prosimo, da nam da zaupljivo srce, da bomo lahko okrepili zdravje po živi veri.

Zaključek

Aprila leta 2013 so v mestu St. Augustine na Floridi praznovali petstoto obletnico odkritja vodnjaka mladosti. Vodnjak mladosti je bajesloven izvir, ki naj bi obnavljal zdravje in vitalnost vsakomur, ki pije iz njega ali se okoplje v njegovih penečih vodah. V šestnajstem stoletju so zgodbo o zdravilni vodi pripisali podvigu španskega raziskovalca z imenom Ponce de León, v St. Augustinu pa so postavili arheološki park vrelca mladosti. Park je posvečen spominu na kraj, kjer naj bi po izročilu Ponce de León prvič pristal v Ameriki, čeprav ni trdnih dokazov, niti omembe v njegovih zapiskih, da je odkril kakšen podoben izvir.

Prispodobo o vodnjaku mladosti so uporabili številni pisci v svojih zgodbah. Podjetje Walt Disney je celo ustvarilo nekaj risanih filmov, ki temeljijo na tej legendi.

Pripovedi o takšnem vodnjaku poznajo po vsem svetu; pojavljajo se v spisih Herodota in poročilih Aleksandra Velikega. O njem je pisal Nathaniel Hawthorne in drugi pisci, pojavlja pa se tudi v zgodbah o Presterju Johannesu, legendarni osebi, priljubljeni v Evropi med dvanajstim in sedemnajstim stoletjem. Podobne legende, ki govorijo o zdravilni moči vode v mistični deželi Bimini, so bile prav tako navzoče med prvotnimi prebivalci Karibov.

Težava s takšnimi vodnjaki mladosti pa je, da se ljudje, ki pijejo “čudežno” vodo in se kopajo v vodnjaku, vseeno postarajo, vseeno zbolijo in vseeno umrejo. Čeprav je tisoče turistov obiskalo vodnjak mladosti v St. Augustinu, se njihovo zdravje ni posebno izboljšalo.

Milijoni ljudi po vsem svetu iščejo “vodnjake” večne mladosti. Bodisi da gre za rastlinsko naravno prehrano, strog režim telovadbe, pozitivno razmišljanje ali kakšno čudežno kremo za ublažitev gub, si vsi želimo odkriti nekaj, kar bi podaljšalo naše življenje in ohranilo mladostno živahnost. Bog je v vsakogar od nas položil željo, da bi živeli dolgo, zdravo in srečno življenje. Očitno si želimo čim bolj obilno življenje. Načela, o katerih smo govorili v tej knjigi, nam bodo pomagala živeti izpolnjeno in daljše življenje, vendar nam ne bodo omogočila živeti večno.

Nedavna raziskava življenjskega sloga je odločno potrdila, da lahko zavzeto upoštevanje nekaterih osnovnih načel zdravja podaljša naše življenje za sedem let ali več – a kako pomembno je to, če gledamo z vidika človeške zgodovine?

To nas pripelje do enega najpomembnejših vprašanj: Ali obstaja vodnjak večne mladosti, katerega vode bodo resnično zadovoljile naše notranje hrepenenje po večnosti? Globoko v srcu hrepenimo po zdravilu za bolezen, trpljenje in žalost, ki se širijo okoli nas. Želimo si rešitev za bolezni, nesreče in smrt. Zato končajmo to knjigo z osupljivim potovanjem k resničnemu vodnjaku večne mladosti.

Resnični vodnjak mladosti

Pred dva tisoč leti je neko soparno poletno popoldne v Palestini Jezus srečal potrto žensko, ki si je želela nekaj več v življenju, a se je to obupno bala priznati. Plitki odnosi, ki jih je imela z več moškimi, so samo okrepili njeno slabo samopodobo. Iskala je nekoga, ki bi mu bilo mar zanjo kot osebo, in upala, da bo zapolnil praznino v njenem srcu. Potem je srečala Jezusa. Bil je drugačen od vseh drugih moških, ki jih je kdaj srečala. Izkazal ji je spoštovanje, pozorno prisluhnil njeni zgodbi in se prijazno odzval. Zdelo se je, da ve vse o njej, še preden je kaj povedala, in jo vendar sprejema brez obsojanja.

Med pogovorom je Samarijanka dojela, da je Jezus Mesija. V znamenitem trenutku, ko sta sedela na robu Jakobovega vodnjaka, je Jezus dejal: “Vsak, kdor pije od te vode, bo spet žejen. Kdor pa bo pil od vode, ki mu jo bom jaz dal, ne bo nikoli žejen, ampak bo voda, katero mu bom dal, postala v njem izvir vode, ki teče v večno življenje.” (Janez 4,13–14.) Čudoviti Kristus je ponudil ženski pijačo iz pravega vodnjaka mladosti.

Jezus zadovoljuje naše potrebe. Čisti nas in nam zagotavlja večno življenje. Obstaja veliko nadomestkov in ponaredkov, vendar je le en sam pravi Mesija. Samo ena Oseba lahko resnično zadovolji najgloblje potrebe človeškega srca in zagotovi večno življenje.

Ko je Jezus govoril judovskim voditeljem in množicam, ki so jih oklepali verski obredi, jih je povabil: “Če je kdo žejen, naj pride k meni in pije. Kdor veruje v mene, kakor pravi pismo, bodo iz njegovega osrčja tekle reke žive vode.” (Janez 7,37–38 CHR in JUB.) Ko pridemo k Jezusu, prejmemo dar večnega življenja. Nebesa se začenjajo v našem srcu že sedaj. V nas vzklije nov mir, nova moč za vsakodnevno življenje in novo upanje za prihodnost.

Za kristjane, ki verujejo v Sveto pismo, smrt ni dolga noč brez jutra. Prav tako ni temna luknja v zemlji ali predor brez luči na njegovem koncu. Jezus je jedrnato dejal: “Vaše srce naj se ne vznemirja. Verujete v Boga, tudi vame verujte! V hiši mojega Očeta je veliko bivališč. Če bi ne bilo tako, ali bi vam rekel: 'Odhajam, da vam pripravim prostor?' Ko odidem in vam pripravim prostor, bom spet prišel in vas vzel k sebi, da boste tudi vi tam, kjer sem jaz.” (Janez 14,1–3.)

Naš Gospod ima večni odgovor na težavo bolezni in trpljenja, kakor tudi na našo zaskrbljenost glede staranja. Nekega dne bo Jezus zopet prišel. Takrat bo ponovno ustvaril naš z grehom in s trpljenjem omadeževan planet, da bo podoben Edenskemu vrtu. Naredil bo nova nebesa in novo zemljo (2. Petrovo pismo 3,13). Ne bo več raka in srčnih bolezni. Vrata vseh urgentnih oddelkov bolnišnic se bodo za vedno zaprla in vse bolnišnice bodo ostale brez dela. Ne bo več bolezni, ki bi jih zdravili, niti stanj, ki bi jih izboljševali, operacijskih sob ali obsevalnih naprav.

Janez v Razodetju opisuje zdravilno reko, resnični vodnjak mladosti: “Nato mi je pokazal reko žive vode, bleščečo kakor kristal, ki je izvirala od prestola Boga in Jagnjeta. Po sredi njegove ulice in na obeh straneh reke pa raste drevo življenja, ki dvanajstkrat rodi in daje svoj sad vsak mesec. Listje tega drevesa je zdravilo narodom.” (Razodetje 22,1–2.) Ko že govorimo o vodnjaku mladosti – to je to! Knjiga Razodetje živo opisuje obnovljeni raj. Novi svet opisuje s srečnimi, zdravimi in svetimi bitji. Ta novi svet bo izpolnil želje našega srca in skrite potrebe, zadovoljil hrepenenje naše duše ter pogasil notranjo žejo. Obdani z Božjo ljubečo navzočnostjo bomo živeli v okolju ljubezni z njim, ki je ljubezen.

Nebesa so resnična

Nebesa so resničen kraj za resnične ljudi. To ni izmišljeni svet duhov. Jezus je rekel: “Blagor krotkim, kajti deželo bodo podedovali.” (Matej 5,5.) Peter dodaja: “Mi pa po njegovi obljubi pričakujemo nova nebesa in novo zemljo, v katerih biva pravičnost.” (2. Petrovo pismo 3,13.) Ko je s preroškim vpogledom gledal v prihodnost, je apostol Janez pričal: “Nato sem videl novo nebo in novo zemljo. Kajti prvo nebo in prva zemlja sta izginila.” (Razodetje 21,1.)

Predstavljajmo si naslednji prizor: Živo zelena preproga pokriva zemeljsko površino. Cvetje najrazličnejših barv krasi pokrajino. Kristalno čisti potoki se vijejo skozi zelena polja. Ptice žvrgolijo vesele pesmi. Živali najrazličnejših oblik in velikosti poskakujejo na sončni svetlobi. Radost in mir napolnjujeta deželo. Življenje in ljubezen izvirata iz Božjega srca in vsi prebivalci novega Edena se veselijo v ozračju božanske navzočnosti.

V luči Božje vsezajemajoče ljubezni in odpuščanja so pretrgani odnosi zdaj obnovljeni. Vsa napetost je izginila. Med ljudmi ni več ovir; skladnost in edinost nadomestita odtujitev in ločitev. Zaupanje, pripadnost in sprejemanje preženejo sum, nasprotovanje in zavrnitev.

Prerok Izaija je lepo opisal: “Ne bodo škodovali ne uničevali na vsej moji sveti gori, kajti dežela bo polna Gospodovega spoznanja, kakor vode pokrivajo morsko globino.” (Izaija 11,9.) Vse naše rane in bolečine bodo popolnoma, povsem in v celoti zaceljene. Ljudje bomo telesno, umsko, čustveno in duhovno zdravi.

Greh nas je ločil od Boga. Odtujeni od njega smo ločeni od vira popolnega zdravja. Zato doživljamo zaskrbljenost in strah, bolečino in bolezen, krivdo in obsodbo, zagrenjenost in jezo. Vendar lahko s sprejemanjem Jezusove ljubezni in milosti živimo bogato življenje ne samo tukaj in sedaj, temveč za vedno.

Če upoštevamo načela, ki jih je Gospod zapisal na vsak živec in tkivo našega telesa, lahko živimo najboljše življenje v prizadetem svetu, vendar dolgotrajne posledice greha še vedno ostajajo. Obstajajo dedni in okoljski dejavniki, ki jih ne moremo nadzirati. Bolezen je še vedno navzoča. Čeprav zvesto upoštevamo Stvarnikove zdravstvene zakone, se še vedno staramo. Smrt še vedno preti za vogalom. Vendar vse verne bodri vznemirljivo upanje, da prihaja boljši dan. V pismu Titu apostol Pavel to imenuje “blaženo upanje” (Titu 2,13.) Upanje v Jezusovo vrnitev in vso slavo večnosti dviga našega duha, spodbuja srce in navdihuje življenje.

V Združenih državah Amerike je zelo spoštovani mož, znan kot “stric Johnson”, ki je živel v zvezni državi Michigan, umrl pri stodvajsetih letih starosti. Mogoče lahko njegovo visoko starost vsaj deloma pripišemo njegovi vedrini, ki ga je spremljala. Nekega dne, ko je delal v vrtu v poznih letih, je na primer prepeval hvalnice Bogu. Njegov pastor, ki je šel mimo, je pogledal čez ograjo in rekel: “Stric Johnson, očitno ste danes zelo veseli.”

“Da,” je odgovoril stari mož. “Pravkar sem razmišljal.”

“Razmišljal? O čem pa?”

“Če so drobtine veselja, ki so padle z Gospodarjeve mize na ta svet, tako dobre, kakšen bo šele veliki hleb v nebesih! Povem vam, da ga bo tam zgoraj dovolj za vsakogar in še nekaj za rezervo.”

Starec je imel prav. Veselje, ki ga doživljamo tu, je samo bled odsev velikega veselja, ki ga bomo imeli v luči Božje neverjetne slave. Obljuba “novih nebes in nove zemlje” nas spodbuja za soočenje z vsem, kar nam življenje prinese danes ali s čimer koli se bomo morali spopasti jutri.

Apostol Pavel je navdihnil cerkev v Korintu s temi neverjetnimi besedami: “Glejte, skrivnost vam povem: vsi ne bomo zaspali, vsi pa bomo spremenjeni, hipoma, kakor bi trenil z očesom, ob glasu poslednje trobente. Zadonela bo namreč in mrtvi bodo vstali nepropadljivi in mi bomo spremenjeni. Kajti to, kar je propadljivo, si mora obleči nepropadljivost, in kar je umrljivo, obleči neumrljivost.” (1. Korinčanom 15,51–53.)

Beseda “propadljivo” preprosto pomeni nekaj, kar propada, razpada, bolezen in smrt.

Vendar beseda “nepropadljivost” nasprotno pomeni nekaj, kar ni podvrženo temu. Sam Gospod obljublja, da se bo vrnil in preoblikoval naša šibka, k boleznim nagnjena telesa v nesmrtna telesa; nikoli več ne bomo bolni.

Onkraj naših najbolj drznih sanj

Sveto pismo je polno čudovitih obljub, da bo Bog izpolnil načrt za naše popolno blagostanje (glej Izaija 33,24; 35,5–6). Tam bomo gradili hiše in v njih prebivali, sadili vinograde in jedli njihov sad ter dolgo uživali delo svojih rok (glej Izaija 65,21–23). Z zdravimi novimi telesi, napolnjenimi s krepkostjo, in polni moči bomo živeli, kakor smo bili ustvarjeni, da živimo na začetku. Radi bomo koristili od Boga dano ustvarjalnost in uporabljali svoj um do skrajnjih meja. Med raziskovanjem skrivnosti vesolja bomo občudovali Božjo neverjetno dobroto.

Bog bo za vedno izbrisal čustvene brazgotine iz preteklosti. Rane iz otroštva bodo zaceljene. Težki življenjski udarci, ki so nas nenadoma zadeli, bodo potonili v morje Kristusove milosti. “Gospodovi osvobojenci se bodo vrnili in prišli s pesmijo na Sion. Nad njihovo glavo bo večno veselje, dosegli bodo radost in veselje, žalost in vzdihovanje bosta zbežala.” (Izaija 35,10.) V Kristusovi družbi bomo imeli večno veselje.

Nič nam tega ne bi smelo preprečiti. Po Božji milosti in moči si lahko danes izberemo najboljše možno zdravje, pripravljeni, da bomo videli svojega Odrešenika iz oči v oči na obnovljeni zemlji, kjer bomo uživali neskončno srečo vso večnost.

Sodelavci in svetovalci

Albert Reece

zdravnik

Allan Handysides

zdravnik

Benjamin Carson

nevrokirurg

Clifford Goldstein

pisec

Delbert Baker

teolog

Duane McBride

sociolog

Fred Hardinge

zdravnik

Katia Reinert

medicinska sestra

Mark Finley

pastor

Gary Fraser

raziskovalec

Gary Hopkins

raziskovalec

Peter Landless

zdravnik

Neil Nedley

zdravnik

Opombe

Uvod

1 Glej http://en.wikipedia.org/wiki/List_of_supercentenarians in www.grg.org/Adams/B3.htm.

2 Za več informacij o dolgo živečih skupinah glej Dan Buettner, The Blue Zones: Lessons for Living Longer From the People Who’ve Lived the Longest (Washington, D. C.: National Geographic Society, 2008).

3 Podatki Svetovne zdravstvene organizacije, objavljeni na spletni strani www.who.int/trade/glossary/story073/en/. Glej tudi International Federation of Pharmaceutical Manufacturers and Associations, “The Pharmaceutical Industry and Global Health: Facts and Figures 2012”, na www.ifpma.org/fileadmin/content/Publication/2013/IFPMA-_Facts_And_Figures_2012_LowResSinglePage.pdf.

4 Svetovna zdravstvena organizacija, “Working Together for Health”, na spletni strani www.who.int/whr/2006/whr06_en.pdf?ua=1.

5 Svetovna zdravstvena organizacija, www.who.int/mediacentre/news/releases/2014/palliative-care-20140128/en/. Zemljevid na spletni strani: www.thewpca.org/resources/global-atlas-of-palliative-care/.

6 A. P. Carnevale et al., “Healthcare”, str. 8, na voljo na www.georgetown.edu/grad/gpp:/hp:/cew/pdfs/Healthcare.FullReport.090712.pdf.

7 Glej World Economic Forum, “The Future of Pensions and Healthcare in a Rapidly Ageing World: Scenarios to 2030”, na voljo na spletni strani www3.weforum.org/docs/WEF_Scenario_PensionsAndHealth2030_Report_2010.pdf.

1. Ustvarjeni za nekaj boljšega

1 Annie Dillard, The Annie Dillard, str. 281.

2 iPad je vrsta tabličnega računalnika, ki je manjši od prenosnega računalnika in se ga uporablja z dotikom ikon na ekranu, bolj kakor z uporabo tipkovnice. Razvili so ga pri podjetju Apple.

3 Alex Rosenberg, The Atheist’s Guide to Reality: Enjoying Life Without Illusions, str. 2.

4 Ellen G. White, Očaki in preroki, str. 20.

5 John Lennox, God’s Undertaker: Has Science Buried God? (izdaja Kindle), str. 71.

6 Stephen Hawking, navedek v David Deutsch, The Fabric of Reality: The Science of Parallel Universes – and Its Implications, str. 177 in 178.

7 Ellen G. White, Counsels on Health, str. 107.

3. Ali smo ogroženi?

1 Na primer: http://www.zzzs.si/zdravje/telesna-teza.html.

2 S. Wild, G. Roglic, A. Green, R. Sicree, H. King, “Global Prevalence of Diabetes: Estimates for the Year 2000 and Projections for 2030”, “Diabetes care” 27 (2004): 1047–1053.

3 Svetovna zdravstvena organizacija (WHO), “Fact Sheet No. 312”, na voljo na spletni strani www.who.int/mediacentre/factsheets/fs312/en/.

4 K. J. Stothard et al., “Maternal Overweight and Obesity and the Risk of Congenital Anomalies: A Systematic Review and Meta-analysis”, JAMA 301 (2009): 636–650.

5 Na voljo na spletni strani www.diabetes.org/food-and-fitness/food/planning-meals/meal-planning-for-vegetarians/.

4. V dobri formi

1 Ellen G. White, Counsels on Health, str. 90.

2 Ellen G. White, Moje življenje danes, str. 80.

5. Zdravi odnosi

1 J. K. Kiecolt-Glaser et al., “Psychosocial Enhancement of Immunocompetence in a Geriatric Population”, Health Psychology 4 (1985): 25–41.

2 Centers for Disease Control and Prevention, “Adverse Childhood Experiences Reported by Adults”, na voljo na spletni strani www.cdc.gov/mmwr/preview/mmwrhtml/mm5949a1.htm.

3 V. J. Felitti et al., “Relationship of Childhood Abuse and Household Dysfunction to Many of the Leading Causes of Death in Adults”, American Journal of Preventive Medicine 14 (1998): 245–258.

4 R. D. Goodwin in M. B. Stein, “Association between Childhood Trauma and Physical Disorders Among Adults in the United States”, Psychological Medicine 34 (2004): 509–520.

5 Centers for Disease Control and Prevention, “Adverse Childhood Experiences Reported by Adults”.

6 A. Danese in B. S. McEwen, “Adverse Childhood Experiences, Allostasis, Allostatic Load, and Age-related Disease”, Physiology & Behavior 106 (2012): 29–39.

7 J. McCauley et al., “Clinical Characteristics of Women With a History of Childhood Abuse: Unhealed Wounds”, JAMA 277 (1997): 1362–1368.

8 H. Stöckl et al., “The Global Prevalence of Intimate Partner Homicide: A Systematic Review”, The Lancet 382 (2013): 859–865.

9 K. Tusaie in J. Dyer, “Resilience: A Historical Review of the Construct”, Holistic Nursing Practice 18 (2004): 3–8.

10 A. J. Miller et al., “Gender and Forgiveness: A Meta-Analytic Review and Research Agenda”, Journal of Social and Clinical Psychology 27 (2008): 843–876.

6. Smo to, kar mislimo

1 W. D. S. Killgore et al., “The Effects of 53 Hours of Sleep Deprivation on Moral Judgment”, Sleep 30 (2007): 345–352.

2 Glej Howard Gardner, Frames of Mind: The Theory of Multiple Intelligences (New York: Basic Books, 2003).

3 Glej Daniel Goleman, Emotional Intelligence: Why It Can Matter More Than IQ (New York: Bantam Books, 1995).

4 M. D. Aydin et al., “The Impact of IQ and EQ on Pre-eminent Achievement in Organizations: Implications for the Hiring Decisions of HRM Specialists”, International Journal of Human Resource Management 16 (2005): 701–719.

5 L. M. Ito et al., “Cognitive-behavioral therapy in social phobia”, Revista Brasileira de Psiquiatria 30 (2008): S96–101; T. D. Borkovec in E. Costello, “Efficacy of Applied Relaxation and Cognitive-Behavioral Therapy in the Treatment of Generalized Anxiety Disorder”, Journal of Consulting and Clinical Psychology 61 (1993): 611–619; G. A. Fava et al., “Six-year Outcome of Cognitive Behavior Therapy for Prevention of Recurrent Depression”, American Journal of Psychiatry 161 (2004): 1872–1876.

6 B. L. Beezhold, C. S. Johnston in D. R. Daigle, “Vegetarian Diets Are Associated With Healthy Mood States: A Cross-sectional Study in Seventh Day Adventist Adults”, Nutrition Journal 9 (2010), dostopno na www.nutritionj.com/content/pdf/1475-2891-9-26.pdf.

7 I. Sharif in J. D. Sargent, “Association Between Television, Movie, and Video Game Exposure and School Performance”, Pediatrics 118 (2006): e 1061–70.

8 L. R. Huesmann et al., “Longitudinal Relations Between Children's Exposure to TV Violence and Their Aggressive and Violent Behavior in Young Adulthood: 1977–1992”, Developmental Psychology 39 (2003): 201–221; B. J. Bushman in C. A. Anderson, “Media Violence and the American Public: Scientific Facts versus Media Misinformation”, American Psychologist 56 (2001): 477–489.

9 Ellen G. White, Preroki in kralji, str. 52.

10 Neil Nedley, The Lost Art of Thinking: How to Improve Emotional Intelligence and Achieve Peak Mental Performance (Ardmore, Ok.: Nedley Pub., 2011).

7. Upanje onkraj depresije

1 Svetovna zdravstvena organizacija (WHO), “Depression”, Fact Sheet No. 369, na spletni strani www.who.int/mediacentre/factsheets/fs369/en/index.html.

2 BioMed Central, “Global Depression Statistics”, na spletni strani www.sciencedaily.com /releases/2011/07/110725202240.htm.

3 Prav tam.

4 Harvard Health Publications, Understanding Depression (Boston: Harvard Medical School, 2008), na spletni strani www.hrccatalog.hrrh.onca/InmagicGenie/DocumentFolder/understanding%20depression.pdf.

5 Klinika Mayo, “Diseases and Conditions: Can a Junk Food Diet Increase Your Risk of Depression?”, na spletni strani www.mayoclinic.org/diseases-conditions/depression/expert-answers/depression-and-diet/faq-20058241.

6 Ellen G. White, Preroki in kralji, str. 102.

8. Svobodni

1 Na spletni strani www.who.int/substance_abuse/publications/global_alcohol_report/en.

2 Na spletni strani www.who.int/substance_abuse/publications/global_alcohol_report/profiles/svn.pdf?ua=1.

3 “Status Report on Alcohol and Health in 35 European Countries 2013”, na spletni strani www.euro.who.int/en/publications/abstracts/status-report-on-alcohol-and-health-in-35-european-countries-2013.

4 Thomas Babor et al., Alcohol: No Ordinary Commodity, 2nd ed. (New York: Oxford University Press, 2010), str. 70.

5 Richard K. Ries et al., Principles of Addiction Medicine, 4th ed. (Philadelphia: Lippincott Williams and Wilkins, 2009).

6 EuroCare, European Alcohol Policy Alliance, “Alcohol and Cancer – the Forgotten Link”, na spletni strani www.eurocare.org/library/latest_news/alcohol_and_cancer_the_forgotten_link.

7 Timothy S. Naimi et al., “Cardiovascular Risk Factors and Confounders Among Nondrinking and Moderate-Drinking U.S. Adults”, American Journal of Preventive Medicine 28 (2005): 369–373.

8 Kaye Middleton Fillmore et al., “Moderate Alcohol Use and Reduced Mortality Risk: Systematic Error in Prospective Studies”, Addiction Research and Theory 14 (2006): 101–132.

9 B. Hansel et al., “Relationship Between Alcohol Intake, Health and Social Status, and Cardiovascular Risk Factors in the Urban Paris-lle-de-FranceCohort”, European Journal of Clinical Nutrition 64 (2010): 561–568.

10 Robert Beaglehole et al., “Priority Actions for the Noncommunicable Disease Crisis”, Lancet 377 (2011): 1438–1447.

11 Svetovna zdravstvena organizacija (WHO), “Tobacco”, Fact Sheet No. 339; na spletni strani www.who.int/mediacentre/factsheets/fs339/en/index.html. Glej tudi Omar Sharey et al., The Tobacco Atlas, 3rd ed. (Atlanta: American Cancer Society, 2009).

12 Richard Nixon, “Remarks About an Intensified Program for Drug Abuse Prevention and Control”, 17. junij 1971. John T. Woolley in Gerhard Peters, The American Presidency Project, na spletni strani www.presidency.ucsb.edu/ws/?pid=3047. Za časovnico ameriške vojne z mamili glej www.pbs.org/wgbh/pages/frontline/shows/drugs/cron/.

13 Glej www.unodc.org/pdf/WDR_2005/volume_1_chap2.pdf.

14 Podatki na voljo na svetovnem spletu www.unodc.org/documents/data-and-analysis/WDR2012/WDR_2012_Chapter1.pdf.

15 Prav tam.

16 Gateway Foundation, “Effects of Drug Abuse and Addiction”, na svetovnem spletu http://recovergateway.org/resources/individuals/drug-addiction-effects/.

17 Obiščite svetovni splet www.na.org/.

9. Okrevanje

1 T. P. Hebert, “Portraits of Resilience: The Urban Life Experience of Gifted Latino Young Men”, Roeper Review 19 (1996): 82–90.

2 R. Brooks, “Children at Risk: Fostering Resilience and Hope”, American Journal of Orthopsychiatry 64 (1994): 545–553.

3 D. C. McBride et al., “Family Dinners and Victimization”, predstavljeno na American Society of Criminology, Chicago, Illinois, november 2012.

4 John Glenn, “The Benefits of Service-Learning”, Harvard Education Letter, januar/februar 2001, na spletni strani http://hepg.org/hel/article/150.

5 G. L. Hopkins et al., “Service Learning and Community Service: An Essential Part of True Education”, Journal of Adventist Education, maj/junij 2009: str. 20–25.

10. Počitek

1 Abraham Joshua Heschel, The Sabbath.

2 HealthPeople.gov, “Sleep Health”, na spletni strani http://healthypeople.gov/2020/topicsobjectives2020/overview.aspx?topicid=38.

3 Ellen G. White, Očaki in preroki, str. 23.

11. Zdravilna moč vere

1 David N. Elkins, “Spirituality”, na spletni strani http//psychologytoday.com/articles/199909/spirituality.

2 Prav tam.

3 Prav tam.

4 Prav tam.

5 Prav tam.

6 Prav tam.

7 Navedek Sharon Jayson, “Power of a Super Attitude”, USA Today, 12. oktober 2004, na spletni strani http://usatoday30.usatoday.com/news/health/2004-10-12-mind-body_x.htm.